420 GNAGARE. 



betalas med mer än 2 — 3 R:dr^ då det, om det fatt 

 lefva endast ett par tre år, skulle betalts med 50. 

 Utom det förvända i denna hushållning, betraktad som 

 enskilt, medför den äfven den allmänna följden att bäf- 

 verdjuret hos oss hett och hållet utrotas^ ty det sä- 

 kraste medlet att utrota en djurart är utan tvifvel att 

 uppsöka och döda dess ungar. 



De få Bäfrar, som ännu finnas i bebodda trakter, 

 lefva ensamma i liålor och gängar, hvilka de gräfva i 

 bräddarna af floder, sjöar och andra vatten. Endast i 

 ödsliga , skogbeväxta och vattenrika trakter, der de fin- 

 nas i mängd och bilda sällskap, kan deras instinkt till 

 arbete och deras konstdrift riktigt utveckla sig. Här 

 samla de sig i Juni eller Juli månad vid stranden af en 

 flod eller insjö för att bygga sina hus. De välja der- 

 till jemna sumpiga och af löfträd beskuggade ställen, 

 helst der floden bildar någon bukt eller djupare vik 

 inåt skogen. På det att vattnet, under långvarig torka, 

 ej må blifva för lågt vid deras boning, anlägga de 

 förut en damm (ett dämme) nedanför det ställe, der 

 de ämna bygga. För detta ändamål hugga de först 

 löfträd: asp, arre, björk, vide, sälg och rönn, hvilka 

 de draga till elfven och forsla fill ett ställe, der bräd- 

 darna äro höga, men botten lös och gyttjefull t. ex. 

 nedanför vikar der små näs på sidorna framskjuta och 

 bidraga till bcqvämare uppdänjning. Här lägga de först 

 de afhuggna träden tvärs före, och sedan uppresa de 

 andra från bottnen, snett lutande mot nämde t\ärträ. g 

 Derefter upplaga de från bottnen jord och gyttja, som 1 

 de lägga ofvanpå, samt derpå åter trädstycken, till dess i 

 dammen är 4 — ö alnar tjock och väl vattentät. 



Ett stycke ofvanför dammen, på ett sumpigt och 

 skuggrikt ställe, bygga de sitt hus, sedan de der utan- 

 för gräft ganska djupt och om möjligt omdikat hela 

 kretsen deromkring. Huset ligger på marken vid bräd- 

 den, stundom med en del ut öfver vattnet. Det lig- 



