442 



GNAGAKE. 



fläck öfver hvardera ögat^ i hvilken sitta 5 — 6 svarta 

 styfva borsthar. Fötteraa inunder blekt gulgrå j klorna 

 svarta. För öfrigt hela hårbeklädnaden rent hvit med 

 inströdda svarta stickelhår på ryggen. Vid bottnen är 

 fallen rent hvit^ till och med hvitare än vid spetsen, 

 der bottenullen på ryggen stöter något litet i blågrått, 

 och har under spetsen ett rödaktigt skär. Detta är 

 vinterdrägten. 



Sommardrägten synes vanligtvis något mörkare än 

 den förras, och håren äro försedda med hvitaktig ring. 

 På äldre exemplar är fallen i bottnen, både i sommar- 

 och vinterdrägt, nästan hvitj men hos unga exemplar 

 ljusare askegrå. (Su.ndew.). 



Till denna art synes mig följande varieteter höra: 

 f) Svart Hare. Helt och hållet svart, äfven på 

 undra kroppsdelarna och svansen. Bibehåller sin svar- 

 ta färg äfven om vintren. Tidskrift för Jägare 1832. 

 sid. 2.20 med figur. 



Skjutes då och då i Sveriges öfra landskap och 

 oftast i Småland. Ett exemplar har fordom funnits i 

 Grillska Museum på Söderfors, skjutet i Upland. På 

 Riksmuseum finnes ett exemplar, skjutet i trakten af 

 Bötterum och meddeladt af Ofverfältläkaren D:r Enge- 

 sTRöMj och på Lunds Zoologiska Museum förvaras ett 

 dylikt, skänkt af Hr Grefve C. A. Cederström, och skju- 

 tet i trakten af Wexiö. — Denna varietet förekommer 

 äfven i det inre af Ryssland och i Siberien (Pall. Zo- 

 ogr. 1. p. 147.). — Kallas i Smd[. Bj aren tWev ^Troll- 

 hare. 



2) Röd Hare: Mörkröd öfver hela kroppen, med 

 undanlag af hufvudet och bakbenen, som hafva den 

 vanliga flirgen. Skjuten i Nerike. Tidskr. för Jäg. och 

 Zoolog. I. p. 92. 



Anmärkn. : Pallas anför att den svarta Haren i Ryssland blir 

 inuni kort tid rödbrun, om han upphänges i solsken. 



