VILDSVIN'. 459 



med hundar; lansar och spjut. En ung Man har blif- 

 vit anfallen af en stor Vildgalt ^ som kullkastat honom , 

 och en jägare springer fram med sin jagtians och stic- 

 ker den i galten. En folksägen i orten förtäljer^ att 

 den unge mannen, som ligger under Vildsvinet, är Prin- 

 sen Erik, Gustaf hstes äldsta son, den sedermera så 

 olycklige Erik XlV:de, hvilken, som Prins, länge vista- 

 des på Kalmar slott, det han tillika med hela Länet 

 erhöll i förläning af Fadren. Om denna sägen eger 

 någon grund, så ha Vildsvin funnits på Öland, ännu i 

 medlet af sextonde seklet. Sedermera hade de dock 

 blifvit utrotade j ty Kung Fredrik I. som var en stor 

 jagtvän, lät år 1723 från Tyskland infora Vildsvin till 

 Öland — förniodligen emedan han visste, att der for- 

 dom varit Vildsvinsjagt — och utsläppa dem i skogar- 

 na, der de trifdes ganska väl och förökade sig starkt 5 

 men gjorde otrolig skada på åkrar och ängar. Den li- 

 dande Allmogen klagade deröfver vid Riksdagen l7o2, 

 då Konungen beviljade Vildsvinens utrotande 5 dock fun- 

 nos de på skogrika ställen på ön ännu 1768*) 5 men 

 sedermera ha de småningom blifvit alldeles utrotade. 



I Tyskland förekomma Vildsvin ända upp i Öster- 

 sjö-provinserna. Deras stamhåll äro läla buskar och 

 snår; som gränsa till våta och sumpiga trakter, och de 

 ändra vistelseort efter behof af födoämnen. De lefva 

 mest flockvis och, enligt Bechstkin, ser man ofta hjor- 

 dar af 40 stycken, som hälla sig tillsammans och för- 

 svara hvarandra mot rofdjurens anfall. Då ett Svin 

 märker någon fara och börjar grymta, samlas genast 

 hela skaran dit. De ställa sig alla med hufvuden utåt- 

 vända, Grisarna ha de i midten, och de äldsta och 

 starkaste utgöra fronten. En sådan Svintlock har sitt 

 stamhåll i en vidt och djupt utgräfd håla, som finnes 



*) Persson, Besknfmng of ver Öland. Ups. 1768. sid. 38. 

 Jemf. Tunelds Geografi. 



