4G0 TJOCK HUDAR. 



i den tjockaste skogen och som de bädda med ris, 

 mossa och löf. Här tillbringa de, samlade i flock, 

 med sömn hela dagen. Det är likväl blott suggorna med 

 sina grisar och de yngre svinen, som samlas i flock. 

 De äldre galtarna lemna flocken, redan i 2:dra eller 3:dje 

 året och lefva ensamma, liggande om dagarna i de 

 tätaste snår i skogen. 



Födoämnen: Om aftonen lemna de sitt ' stamhåll 

 och begifva sig ut på åkrar och ängar, för att söka sin 

 föda. Om våren och fram på sommaren få de åtnöjas 

 med gräs, Örter, rötter, maskar och insekter. För att 

 söka dessa, uppböka de om natten hela ängar. Längre 

 fram på sommaren infinna de sig på åkrar, som bära 

 ärter, hafre, rofvor, råg o. s. v. och anställa stor för-" 

 störelse. Om hösten få de dock sin bästa föda, som 

 består i ek- och bokollon, hasselnötter och vildäpplen. 

 De förtära då äfven insektlarver och tryfTel, som de 

 böka upp under mossan. Om vintren gräfva de djupt 

 efter ormbunkrötter och de gå äfven på åtel, isynner- 

 het på hästkadaver, som i skogarna äro utlagda för räf- 

 ven eller vargen. 



Fortplantning: Brunstetiden i December och Janu- 

 ari. De gamla galtarna slåss och bitas då förtvifladt 

 om suggorna. Suggan går drägtig 120 dagar =17 

 veckor , och föder i Mars eller April 4 till 1 2 grisar. 

 Dessa äro tecknade med långsgående roslgula svarta 

 och hvita streck. — Så färgade tamgrisar ser man äf- 

 ven i skogstrakterna. Utvuxna bli de svarta. 



Jagt: Jemte björnjagt är denna den farligaste. Ar 

 galten sårad, skyr han intet, utan löper blindt på och 

 hugger till höger och venster, — och hvar han hug- 

 ger, blir ett djupt och farligt, stundom dödligt sår. 

 Vildsvinet angripes mest med svinspjutet, som jägaren 

 söker sticka i dess bringa, då galten kommer rusande 

 mot honom j men till en sådan stöt fordras skicklighet, 

 kallblodighet och styrka. 



