HÄST. ^ 469 



tänder under sådana förhållanden, att de påtagligt synas 

 hafva tillhört denna djurart i vildt skick. Att här i 

 provinsen länge funnits halfmlda hästar, från hvilka de 

 såkallade utgdngshästarna (se nedanför) härstamma, 

 kan man sluta dcraf, att i den gamla Skåne Lagen siad- 

 gas, att den som eger vilda hästar skall laga vara på 

 dem, så att de ej komma på andras åkrar eller än- 

 gar från Pingst till Michaelis *). 



Af allt detta kunna vi sluta, att hästen ursprung- 

 ligt tillhör den Europeisk-Asiatiska Kontinenten, och 

 derstädes icke sumpiga eller skogbeväxta trakter, utan 

 mer högländta och öppna fält. iMen i hvilket land af 

 nämnde verldsdelar hästen först blifvit tämd, det veta 

 vi icke j kanske har det skett ungefär samtidigt på mer 

 än ett ställe och af mer än en Nomadstam. Men att 

 det skett af Nomadstammar och pä högländta vida fält, 

 kunna vi taga for afgjordt. — Således visst icke i Egyp- 

 ten^ som någon ])åstått. 



Afven i Skandinavien har hästen från urminnes 

 tider varit tam^ ben af dessa djur förekomma, jemte 

 betseltyg af brons i grafvar med värjor och andra va- 

 pen af brons, hvilket antyder en tid som är äldre än 

 både vår upptecknade Historia och våra Sagor, och un- 

 der hvilken här således redan fanns kavalleri. De ben- 

 fragmenler från denna tid, jag undersökt, antyda en 

 icke liten hästrace. — Under den sednare, sannolikt i 

 6:te seklet **) hit inkomna Odinska AValhalla-kulten, off- 

 rades hästar till gudarna och offermåltider höUos vid 

 Högtidsdagarna, då hästkött förtärdes och hästblod dracks 

 gemensamt af alla gästerna. Med Christendomens in- 

 förande afskaflades småningom bruket af dessa offer; 



*) Lib. IX. §.11. "Stoth horsam allum oc vildum hor- 

 suin scal bin är tbem a wardä oc gömä''' etc. 



**) Jemför mitt Inträdestal i Witterh. Hisl. och Åntiqu, 

 Akad. cl. 17 Dec. 1844. 



