470 HÄSTSLÄGTET. 



och som den Christne skilde sig från Hedningen uti 

 yttre religionsplägseder^ äfven deri ^ att den sednare vid 

 religiösa fester åt hästkött, den förre icke j så blef det 

 religionspligt för den Christne, att ej spisa hästkött, li- 

 kasom det är för Juden att ej äta tläsk^ och denna 

 plägsed har ständigt iakttagits ända till närvarande dag. 

 De hos oss förekommande hästracer, som synas 

 vara de äldsta i landet, och som hafva mer än de 

 andra någon, ehuru atlägsen, likhet med den vilda äro: 



1) Norrska hästen: af smärre växt, undersättsig, 

 tätt och starkt byggd, med rät rygg och ej hög länd, 

 hufvudet stort med bred nos, och en sänkning fram- 

 om ögonen, halsen kort och tjock, benen låga under- 

 sätsiga. 



Till färgen är den oftast black eller öfvergående 

 från denna färg till den isabellgula, ofta med svart man 

 och svans, samt ett streck af samma färg långs ryg- 

 gen , och stundom ett dylikt tvärs Öfver bogarna. — 

 Denna hästrace förekommer isynnerhet i Norriges fjäll- 

 bygder, äfven som i tillgränsande trakter af Sverige. 

 Man ser honom ända ned i Bohuslän. Den är eldig, 

 liflig, stark och uthållig. Kallas Nordbak eller Norr- 

 bagge. 



2) Skånska Utgängshästen eller den så kallade 

 Färsingen, är undersätsig och tättbyggd , liksom förra, 

 och har stort tjockt hufvud, men Öfvergår honom ofta 

 i storlek. Färgen svart, brun, stundom hvit. 



3) Westgöta Hästracen: Noring anför sid. 89 att 

 i norra delen af Westergötland, i Walla och Wadsbo 

 Härader, förekommer en egen rask hästrace, som anses 

 mest passande till skjutshäst. — En förträfflig hästrace 

 förekommer i trakten af Weberöd, Efverlöf och kring- 

 liggande socknar, der marken är högland, torr och 

 sandig. 



Genom utifrån införda hästar hafva hästracerna hos 

 oss blifvit så mångfaldiga och så sammanblandade att 



