474 HÄSTSLÄGTET. 



sallader, remtyg m. m. Häst-tagel nyttjas till kruUhår 

 att stoppa stolar, madrasser m. m. äfven till fågelsna- 

 ror o. s. v. Af hofiarne förfärdigas kammar, berliner- 

 blått m. ra. — Hästgödseln säges vara hettande och 

 passar bäst på sega och sura leråkrar. På vissa 

 ställen t. ex. i fjällbygderne af Norrige och Sverige, 

 brukas hästspillning • att dermed under vintren fodra 

 kor och svin. 



Åsna C^quus Asinus Lin.) 



Artm. Öronen, dä de läggas fram, räcka vida öfver 

 midten af hifvudet; svansen blott i spetsen be- 

 vuxen med långa hår; färgen gråblack med ett 

 svart streck långs ryggen och ett tvärstreck ned- 

 åt bogarna. 



Synonymi: Equus Asinus Lin. Syst. \. p. 100. — As7ie 

 BuFF. Hist. Nat. IV. p. 337. — Ass Bell Brit. Quadr. p. 

 383. — Der Esel Bechst. Nat. Deutschl. 1. p. 282. — 

 ScHREB. Säugeth. V. t. 312, 313. — Åsna Noring Hus- 

 djursskötsel s. 15. Sv. Åsna, Boricka. 



Skallen så väl som hela skelettet är likt Hästens. 

 Väl finnas stora individuella olikheter, så att om blott ett 

 exemplar af hvardera betraktas, skall man lätt kunna 

 uppräkna en mängd skiljaktigheter, hvilka dock, om ett 

 större antal af hvardera arten jemföres, samtliga eller 

 till största delen försvinna. Vid jemförelsen af ett par 

 fann jag: gomen hos Hästen mer platt, hos Åsnan på 

 långs urgröpt 5 hos hästen stod bakbrädden af gomen 

 bakom tvärlinien mellan bakersta och näslbakersta kind- 

 tanden, hos Åsnan stod den mycket längre fram. Hos 

 Hästen var pars^ basilaris oss. occip. på sidorna starkt 

 hoptryckt, hos Åsnan trind^ hos hästen var märket ef- 

 ter nackhastet nedåt spetsigt, hos åsnan afrundadt. På 

 öfra kindtändernas tuggyta ingår, så väl hos hästen som 

 åsnan en längre slynga från bakre, en kortare från 

 främre inhörnetj men hos hästen är den bakre inåt 

 bred och tvärslingrig, hos åsnan smal och afrundad. 



