isNA. 477 



2) Equ. Asin. Hinnus: af Hingst och Asnehona. 

 Småväxt, illa bildad, lat, tung och trög. Hon finnes 

 icke, så vidt jag vet, hos oss. 



o 



Anmärkn.: Mulåsnan är således bastard af Asnehanne med 

 Sto, och af denna bastard gifvas sä väl hannar som 

 honor. Dessa kunna (lika litet som andra bastarik-r) 

 fortplanta sig med hvarandra; men Muläsnehanne fort- 

 plantar sig med sto och Muläsnehona med hingst, och 

 af dessa föreningar blir afföda. Profess. Bell omtalar 

 det i sin Hist. of Brit. Qudr. p. 390. Äfven anför han 

 ett exempel på afföda mellan ett sto och en han-bastard 

 af Zebra och Åsna. Vidare åberopar Bell (p. 389.) en 

 sådan fruktsam förening (mellan bastarder och endera af 

 de arter, från hvilken den härstammar) som en väl känd 

 sak, och anför dcrpå så väl hönsfoglar som simfoglar i 

 tamt tillstånd. Prosten Ekström anför (i Jägare-Sällsk. 

 Tidskr. 1833. sid. 677.) ett exempel pä en bastard af 

 Grönsiskehanne och Kanariehona , som alstrade afföda 

 med en kanariehona. — Dessa data äro^ ytterst vigtiga 

 för utredandet af de vilda stammarna till våra tamdjur. 

 Det är derigenom afgjordt att bastarder kunna fortplanta 

 sig med individer af så väl den ena som den andra ar- 

 ten frän hvilken de härstamma. Om nu dessa af bastard 

 och hufvudstam alstrade bastarder kunna fortplanta sig 

 sig med hufvudstammen — hvilket synes lättare än i 

 första ledet — så måste dessa sålunda med allt mer 

 och mer blod frän hufvudstammen försedda bastarder 

 kunna med hvarandra fortplanta sig och frambringa fer- 

 til afföda och denna måste väl bli en konstant race. Pä 

 detta sätt föreställer jag mig tillkomsten af våra flesta 

 tamdjur, som ej fullkomligt likna någon enskilt vild art, 

 men synas härstamma från tvä eller flera. Se vidare 

 härom Tamoxens naturalhistoria i detta arbete. 



