404 



GNAGARE, 



storm tilltapper öppningen på den sidan ^ hvarifrån vin- 

 den skall komma *). 



Ekorren är i rörelse om dagen och ligger oftast 

 dold i sina gömslen om natten. Han är således ett 

 dagdjur, i motsats mot sina stamförvanter Hasselmusen 

 och Flyg-ekorren , hvilka ligga dolda om dagen och äro 

 i rörelse om natten. Likväl ser man stundom Ekorren ute i 

 träden äfven om nätterna, till och med midt i vintern **). 



JMan har nyligen gjort den intressanta iakttagelsen 

 att Ekorr-ungar, som hållas i bur under vintertiden, sof- 

 va största delen af dygnet och äro i rörelse blott nå- 

 gra få timmar om förmiddagen ***J. i\Ian torde dock ej 

 häraf kunna sluta, att Ekorren har någon egentlig vin- 

 tersömuj ty det är en känd sak, som redan Olaus Mag- 

 nus visste berätta,- och som hvarje Jägare i skogstrak- 

 ter, der Ekorrar finnas, kan intyga, att man ofta om vin- 

 tren får se Ekorrens spår i snön, der han sprungit på 

 marken från ett träd till ett annat. An mer: i Norr- 

 land och Lappland skjuter man Ekorren först sedan 

 han blifvit grå, man börjar i Oktober eller November 

 och fortfar dermed ut i vintren, tv endast under den- 

 na årstid duger skinnet till Gräverk f). Dessutom 



*) Redan Plinius berättar detta. Hist. Nat. Lib. VIII. c. 38. 

 **) Studeranden Walle.\grej\, som är skicklig Jägare, be- 

 rättar att då han en afton i slutet af Januari, mellan l«:lockan 

 10 och 1 1, gick hem från en harjagt och vandrade genom skogen 

 vid Ljungby, såg han i månskenet en Ekorre hoppa i träden. 

 ***) J. W. Grill Vet. Akad. Öfversigt 1845, sid. 123. 

 f ) Läsaren torde härvid erinra sig Lagman Edmunds be- 

 rättelse för Olof Sköthonung om Värmländningen Alte Dolske, 

 som en vinterdag for ut i skogen med skidor och båga, och 

 fångade samt fällde en sådan mängd Gråverk, att han der- 

 med hade fyllt sin skidsläda, så att han ej kunde draga nå- 

 got mer, hvarefter han begaf sig på hemvägen. Då han i 

 detsamma fick se en Ekorre och förgäfves skjutit efter ho- 

 nom, blef han ond, lösgjorde slädan och for efter Ekorren. 

 Denne höll sig ständigt der skogen var tätast, stundom vid 

 trädrötterna, stundom upp i grenarna och svängde sig från 



