BAFVER. 



417 



nahus*) — hvilkct aldrig inträffar der han ej finnes i större 

 antal — och der det stadgas att den som dödade en 

 Bäfver och nedbröt hans hus, skulle lemna honom till 

 jordägaren och bota 3 Mark (kring 1 2 specier) 5 men 

 om man toge honom på allmänning, finge man Ijehålla 

 honom. — Långt förut, kanske före landets egentligen 

 historiska tid, har Bäfvern upphört att finnas här i 

 Skåne. Att det likväl varit en tid, då han i mängd 

 bebott, äfven dess sydligaste, nu mera alldeles skoglö- 

 sa trakter, t. ex. jMalmös och Ystads slätter, ser man 

 af de Bäfverskeletter , som ej sällan finnas i dervaran- 

 de torfmossar, hvilka fordom varit vattendrag och in- 

 sjöar. jMen äfven i många trakter, der Bäfrar långt 

 sednare funnits, äro de redan utrotade, och i nästan 

 alla de trakter, der de ännu förekomma, minskas de 

 årligen. I södra landskapen äro de utträngda genom 

 landets odling och i norden, som borde vara deras 

 egentliga tilKlyktsort, utrotas de af kringstrykande Lap- 

 par. Enligt säkra uppgifter, (meddelade mig för 1 4 — 

 1 5 år sedan) , voro redan då i hela norra Lappmar- 

 ken alla Bäfver-kolonier förstörda^ blott sällan träffades 

 ännu en och annan så kallad flyttbäfver, som då ge- 

 nast dödades af Lapparna. Huru långt nedåt söder 

 denna härjning redan sträckt sig, är väl icke fiUräckli- 

 gen utrönt j men det är säkert att man nu mera icke 

 träffar Bäfver-kolonier förr än ned i mellersta Lapp- 

 marken, ifall der ännu finnas några. Från söder har 

 deras utrotande gått ännu skyndsammare 5 ty nu mera 

 träffas ingen Bäfver-koloni sydligare än norra Jemtland 

 och södra Lappmarken. De få Bäfrar, som någon gång 

 träffas i sydligare trakter, äro blott enskilta par eller 

 flytt-bäfrar j men i Are och Kalls socknar af norra 

 Jemtland funnos åtminstone ännu för Vå — 16 år se- 



*) Nu a biur sär böle suin bonde. Östg. Lag. Bygda- 

 balken 36 11. 



Skandin:s Däggdjur, 27 



