i8^ IDISLARE» 



än tibia^ caput ofvan horisontell med tjock hals, tro- 

 chanter tvärtrubbig, mycket högre än hufvudet, rännan 

 för knäskålen har utbrädden skarpare, mer nedslåen- 

 de än den inre 5 gropen mellan ledknapparna baktill 

 bred, mest likasom livardera knappen. — Tibia upp- 

 till tjock trekantig, nedan, fram orh baktill mer plat- 

 tad, nedra ändan med två icke sneda ingröpningar med 

 en uppstående rund del mellan sig. Fibula en kort 

 smal benstilet, som ej är hopväxt med benet och som 

 ej räcker till dess midt. — Astragalus har tvärt-cylin- 

 derformig, med en grop i midten försedd, ledyta både 

 framtill och baktill — 



Metalarms lik metacarpus, men hoptryckt på si- 

 dorna j Tärna lika framfotens. 



Af de mjuka delarna är Hjernan liten i förhållan-^ 

 de till kroppen. Bland de yttre sinnen äro hörseln och 

 lukten de mest utbildade 5 öronen äro vanligen långa 

 och kunna efter behag riglas nästan åt alla håll 5 lukt- 

 hinnan i näsan har på de spiralformigt hoprullade muss- 

 lebenen en ganska stor yta. 



Benämningen Idlslande djur, hafva de fått af den 

 besynnerliga egenskapen, att de åter uppstöta de en 

 gång nedsväljda näringsämnen, tugga dem ånyo, och 

 nedsvälja dem derefter för andra gången. Denna egen- 

 het beror af den alldeles egna formen och beskaffen- 

 heten af deras magar. De hafva nemligen fyra magar, 

 af hvilka de tre äro så ställda, att födoämnena kunna, 

 efter djurets behag, införas i hvilkendera som helstj 

 ty matstrupen Öppnar sig vid föreningspunkten af dem 

 alla (Cuv.). Ur de två första af dessa magar uppstö- 

 tas de blott groft krossade födoämnen, för att mellan 

 tänderne finare söndermalas, hvarefter de nedsväljas i 

 den tredje och gå derifrån in i den fjerde, som är 

 den egentliga digestions-organen, svarande mot de an- 

 dra djurens mage. — Tarmkanalen är ganska långj 

 (hos Oxen är den 22 gånger så lång som kroppen). 



