BOSKAPSDJUR. 483 



Blindtarmen är äfven mycket lång. Lefvern är ganska 

 stor. Alla arter hafva Gallblåsa , utom de som höra 

 till Kamel- och Hjort- slägtet^ hvilka sakna den. Lun- 

 gorna äro sma i förhållande till lefvern och tarmkana- 

 len. — Spenarne 4 sitta bakom magen. 



Af allt detta ser man att Näringsredskapen (re- 

 productions-organerne) äro af alla de mest utbildade^ 

 hvarföre dessa djur med skäl anses och kallas reproduktiva. 



Af den angifna organisationen följer^ att de Idis- 

 lande djuren sakna många af de egenskaper^ som ut- 

 märka Rofdjuren, af hvilka de, i anseende till orga- 

 nernes utveckling, utgöra motsatsen. — De äro froma, 

 rädda och föga listiga. 



Denna Ordning innehåller de nyttigaste och för 

 menniskan, på olika bildningsgrader, oumbärligaste djur. 

 För Nomaden äro de lika vigtiga som för Åkerbruka- 

 ren. I enskilta hushållningen kan allt, utan undantag, 

 af dem användas. 



Alla hithörande djur lefva uteslutande af växterj 

 några tycka mest om gräs, andra förtära hellre örter, 

 löf, bark, mossa o. s. v. 



De Skandinaviska Idislarne kunna lämpligast inde- 

 las i två familjer: 



1:sta Familjen: 

 Med ärlig'en affallande horn. (Cervina). 



Hornen solida, gr eniga, i början mjuka och kläd- 

 da med en härbeväxt hud, ersättas ärligen af större, 

 med flera grenar försedda. 



Hit hörer slägtet Cervus. 



2:dra Familjen: 

 Med ständigt qvarsittande horn. (Caprina och Bovina). 



Hornen odelade utgöra toå tillspetsade benutskott 

 frän pannbenet, omgifna med en i spetsen tillsluten 

 hylsa af ett elastiskt ämne som egentligen kallas horn. 

 Dessa utskott och deras skidor växa under djurets he- 

 la lifstid. 



31* 



