186 IDISLARE. 



lade, börja testiklarne svälla, deras sekretion inträffar 

 och manar djuret till brunst. Nu infaller dess parning. 

 — Blir en ung Hjort kastrerad innan han fått horn så 

 får han dem aldrig; icke heller en gammal Hjort som 

 kastreras efter hornfällningen, men om han hade horn 

 då han kastrerades, så behåller han dem under hela sin 

 lifstid.. Blifva hornen skadade före brunst-tiden så är 

 Hjorten, för det året, oskicklig till parning*). Med un- 

 dantag af Renen, hafva honorne i Hjortslägtet inga horn, 

 emedan öfverflödet af de närande vätskorne åtgår till 

 fostrets näring och till utbildandet af mjölken. Endast 

 hos äldre Gall-Hindar, som aldrig fortplantat sitt släg- 

 te, utveckla sig stundom horn**). 



Hjortslägtet (Cervus Im.) 



HoRNE.N täta (solida) och gr eniga, honan är hornlös, 

 undantagande Benhonan. 



Hörntänder finnas stundom, men endast i öfverhäken. 



TArgropar under ögonen. Hårborstar pä bakbenen. Krop- 

 pen med rundade (ej kantiga former) ; benen swa- 

 la och höga; svansen kort; spenarna 4. 



HIren spröda, täta, slingriga (flexuosa) , bottenull nä- 

 stan ingen. 



*) Herr Rich. Russel, Oeconomy of nature in acute end 

 chronical diseases of the glands. p. 21. Grefve Mellin i Beob. 

 d. Beilin. Naturf. Gellsch. B. 2. p. 369. 



**) Man torde lätt finna analogien emellan hornens ut- 

 veckling hos hjorten, och skäggets hos Mannen. Begge stå 

 i ett intimt förhållande till fortplantningsförmågan, utveckla sig 

 på samma tid som den, och tillhöra, efter regien, uteslutan- 

 de hankönet ^). Men, likasom hos gamla gall-hindar, horn ut- 

 veckla sig, så få gamla Mör skägg, — en anmärkning som 

 man, enligt Tiedeman, isynnerhet hade tillfälle att göra i 

 Nunneklostren. 



^ ^) I detta hänseendet torde det ej sakna all märkvärdighet, 

 hvad Barberare försäkra, att mannens skägg växer långt star- 

 kare under vårtiden i April och Maj månader än under de andra 

 årstiderna. Med detta fenomen torde måhända stå i närmaste 

 sammanhang den uppgift af en Dame, hvilken Westerd.ahL 

 omtalar i sin bok Om hetsan» bevarande. 



