490 HJORTSLÄGTET. 



na ofvan mer breda än långa, inåt öfver roten starkt 

 kullriga, utvändigt med divergerande fållor, nedan utåt 

 Öfver roten starkt kuUriga utan småfålla långs de djupa 

 sidofårorna. 



Öfriga Skelettet: Atlas: Flyglarnas bräddar bågböj- 

 da, bakåt bredast kring 5 tum^ kroppen mer lång än 

 bred 5 ofvan ligger bågens kullrighet framom midlen, 

 inunder står en knöl Öfver bakre brädden. Axis: in- 

 under 3 t. 6 lin. lång med en smal kam, som ej går 

 till frambrädden och som bakåt slutas bred utan att 

 gå Öfver brädden. Process, spinos. svegryggad har 

 framtill en spetsig, baktill en rät vinkel 5 vid basen in- 

 gen inskäring mellan process, obliqui. Skulderbladet 

 16 — 17 t. långt, nära 10 t. bredt, frambrädden svagt 

 S-formig (uppåt litet konvex, nedåt konkav) den bil- 

 dar framom spina nedtill en trind kant. — Os humeri 

 1 4 — 1 44- t. — Antibrachium 1 6 t. 5 arliculationen med 

 os humeri utgöres framtill utvändigt endast af radhis ; 

 urhålkningen långs framsidan nedtill med skarpa sido- 

 kanter. Metacarpus 13 t. 4 lin.-, baksidan på långs 

 urgröpt af en ränna med tunna bräddar. — Bäcknet: 

 Os ilium och ischii ligga i samma rigtning och äro ut- 

 vändigt nästan rätaj det förra framtill litet utböjdt, ut- 

 vinkeln långt framstående, slutas med en knöl, och Öf- 

 ver samma vinkel ligger en stor knöl, mellan dem är 

 brädden något inskuren, innanför nämde knöl är bräd- 

 den något bågformigt inskuren. Os ischii har ofvan 

 baktill en långsbrädd och på dess yttre sida en knöl. 

 Os femoris 17 tum. 



Vistelseort och lefnadssätt ; Elgen utgör de Skan- 

 dinaviska skogarnas största prydnad och kronan fÖr alla 

 jagtbara djur i Norden. Fordom, då befolkningen var 

 ringa och skogarna vidsträcktare och tätare, funnos Elgar 

 i Rikets alla landskap, äfven i det sydligaste Skåne, 

 der uti de gamla torfmossarna ofta finnas horn och nå- 

 gon gång hela skeletter, h vilka ådagalägga att Elgen 



