538 



UROXEN. 



slora och länga, vid roten riglade utåt och något hakat, 

 i midten böjda framåt och mot spetsen något uppåt. 



Synonym i: Urus Jul. CiESAR bell. Gäll. VI. Cap. 28. — 

 Plinius Hist. Nat. II. cap. 37. — Gesner Hist. Animal. 

 (Francofurt. 1620) I. p. 1 45. med fig. — ibid. p. 137. (skal- 

 lar). — CuviER Ossem. foss. IV. p. 150. tab. XI. fig. 1 

 —4; XII. fig. 3. 8. (skallar). — Retz. Vet. Akad. Handl. 

 1802. p. 282. — The wild Ox Griffith Animal Kingdom 

 IV p. 111- — Jios primigenius Bojanus Acta Acad. O^- 

 sar. Leopold. Garolin. Tom XIII. p. 422. pl. 11. NB. Jag 

 har ej denna afhandling till hands. 



Beskrifning: Denna kolossala Oxart har^ att döm- 



ma efter skelettet, till kroppsformen och delarnas pro- 



rjortioner helt och hållet liknat den tama Oxen, men 



gemensamt, och betyder Skogsoxe, Vildoxe, (Bos sylvestris) ; 

 ty Ur eller Or betyder skog^ vildmark, och brukas ännu på 

 många ställen både i Sverige, Norrige och Island. Att det 

 gamla Ur eller llrd blifvit förbytt tilf Or, Ore, Ora, bevisas 

 äfven deraf att Orrhöns, som nu af allmogen, t. ex. i Skåne, 

 kallas Orhöns, ännu på vissa ställen i Norrige kallas Urhöns. 

 Den steniga och vilda trakt, som omger fjällens rötter, kallas 



