540 OXSSLÄGTET. 



ensstämmande underrättelser; har han varit svart till 

 fårgen, och liaft hvita horn med långa svarta spetsar j 

 hårbeklädnaden har, likasom hos lamoxen, varit mer 

 kort och slät, med undantag af pannan, der den varit 

 längre och krullig. 



Det enda man nu eger qvar af denna utdöda 

 vildoxe är dess ur jorden uppgräfda skelette r , hvaraf 

 två finnas uppställda på härvarande Universitets Mu- 

 seum, der äfven kring ett dussin skallar af äldre och 

 yngre exemplar förvaras. 



Skelettet: Skallen: Pannan platt mellan horn- 

 fästen, nedåt mer eller mindre urgröpt. Näsbenen 

 gående upp till linien som dragés mellan ögonhå- 

 lens nedra bräddar 5 tårbenens nedra del foga bre- 

 dare än den öfraj afståndet mellan orbita och hornfä- 

 stet dubbelt så långt som orbitas diameter, nack-kan- 

 ten rät, aftrindad, baklill (eller inunder i nacken) från 

 ena hornfästet till det andra utringad, så att den 

 bildar en spetsig vinkel 5 foramen occipitale något mer 

 högt än bredtj hornqvickarna utan stjelkar, men med 

 en bred knottrig ring kring roten, äro riglade vid 

 roten utåt och något bakåt, i midten böjda fram- 

 åt, vid spetsen uppåt *). — Ulkanlen af tinning- 

 benets kindutskott bildande en rät vinkel. En rät li- 

 nia, som dragés mellan hornspetsarna, faller framom 

 hornfäslena mellan dem och orbita. — Atlas: dess flyg- 

 lar bägböjda, sneda, mycket bredare bakåt, 10 — 10 t. 3 

 1.5 den öfra bågen kuUrig, den nedra med en hoptryckt 

 knöl Öfver bakbrädden. — Epistropheus kort, process, 

 spinos. en hög bakåt stigande kam, hvars bakbrädd är 

 tunn 5 främre vinkeln afrundad, långs undre sidan en 



*) Precist samma rigtning hafva hornen ofta hos vår 

 tamoxe, tvärt emot Bojaisus' ocli fleras påstående, hvilka i 

 hornens olika rigtning vilja tinna specifik skilnad mellan Vrus 

 och Taurus. 



