550 OXSLÄGTET. 



I Lied der Nihelungen vers. 3761 beskrifves en jagt, 

 som stod i en bergig och skogig trakt (vers. 3775) 

 i närheten af Worras, och der berättas att Siegfried 

 dödade \ Visent och 4 Urar : 



Darnach schluch er schiere einen Visent und einen' 

 elch^ 



Stärker Ure viere und einen grimmen schelch *). 

 I Guirriras förträffliga Mmma/ifm^(/ow'\ en Engelsk 

 bearbetning af Cuviers Begne animal, till hvilken jag ej 

 förr än nu haft tillgång^ förekommer i IV. Boken sid. 

 416. en planche öfver Bos Uriis. Originalmålningen 

 dertill fanns och aftecknades af Hamilt. Smith hos en 

 köpman i Augsburg och anses vara gjord i början af 

 1500-talet. Denna gamla målning, på ett fyrkantigt 

 stycke, hade i hörnet qvarlefvor efter ett (adligt) vapen 

 och ordet Tlmr i förgyldta Tyska bokstäfver, nästan ut- 

 slättadt. Öm planchen är en trogen kopi af originalet, 

 så visar den påtagligt, att detta varit gjordt efter ett vildt 

 och icke ett tamt djur. Sådant utseende och sådana horn 

 har väl ingen tam tjur; men just sådana horn, och med 

 sådan böjning och rigtning måste, för att dömma efter hor- 

 qvickarnas längd och rigtning, vår fossila stora plattpan- 

 nade Oxe hafva haft. Som ytterligare bevis för denna min 

 Öfvertygelse kan anföras, att jag eger en stridslur af 

 brons, uppgräfd på 6 — 8 fots djup ur en torfmosse i 

 södra Skåne, och som påtagligt härleder sig från den 



*) Man har haft mänga gissningar hvad djurart menas 

 med Schelch: BOsching har öfversatt det med Brandhirsch; 

 andra mena att det varit den nu fossila Irländska Cervus eury- 

 ceros, men allt detta är blott gissning. I samma poem omtalas 

 (v. 3756), att Siegfrieds jagthund (Bracke) stötte upp "em 

 ungefiigen leuwen''' som Siegfr, skjöt, med pil och båge och 

 som ej lopp mer än tre språng efter skottet. Det är väl 

 sannolikt att här med Leuwe menas Lo. I vers. 3755. nam- 

 nes "em vil starchez halpfwuV hvarmed möjligtvis kan me- 

 nas en Filfras eller Gräfling. 



