552 OXSLÄGTET. 



längre och krulliga^ hufvudet var stort , halsen tjock, 

 dröglappen liten, ryggen rak och svansen lång, så att 

 den räckte nedom midten af tarserna. Färgen var helt 

 och hållet sotigt svart (sooty black), blott hakan var hvit 5 

 hornen, som voro rigtade utåt, framåt och uppåt, voro 

 hvitaktiga med långa svarta spetsar *). 



Denna figur anser jag vara fullt genuin och den 

 bästa som nu finnes Öfver Urus, i vildt tillstånd. — 

 Den figur som Gesner (i Hlstor. Animal. Francof. 1622. 

 Lib. prim. p. 145.) gifvit af Urus, eller Polakarnes 

 Thur, är sämre än den förra, men dock i allt väsen dt- 

 ligt dermed öfverensstämraande: hornens rigtning, pan- 

 nans längre krulliga hår, öfriga hårbeklädnadens kort- 

 het, svansens längd ra. m. är hos begge lika. Gesner 

 försäkrar, efter ^^'oLFG. Lazius, att de meddelade figu- 

 rerna af denna och af Bisoti, äro efter lefvande exem- 

 plar gjorda genom Baron Herberstains försorg 5 och i 

 texten säger han: ''Urus . . est forma bovis nigri, ha- 

 bet longiora cornua quam bisons.''' — Det är nästan 

 obegripligt att man ens vill bjuda till att jäfva så många 

 och från vidt skilda ställen och tider så Öfverenstäm- 

 mande intyg, att der, under historiens tid, i Europa lef- 

 vat en ofantligt stor vildoxe af lamoxens skapnad, med 

 svart färg och långa vidlöftiga horn, samt helt olik Bi- 

 sonoxen. Detta förnekande är så mycket orimligare 

 som man i jorden finner benen af just en sådan Oxe, 

 som de gamla beskrifvit, och finner dem i samma la- 

 ger som Bisonoxens. 



Att denna vildoxe bidragit som stam till bildan- 

 det af vår storväxta långhornade tamboskap, är mer 

 än blott sannolikt. 



^ 



*) Ham. Smith tillager i en not, att denna målning öfver- 

 ensstämmer med den figur, som finnes pä Glunia-stenen (the 

 stone of Glunia) med en Celtiberisk inscription och som fd- 

 reställer en jägare och en ^ildoxe. 



