UROXE. 553 



När och hvar denna kolossala plattpannade , stor- 

 hornade vildox-art först bllfvit tämd; känna vi icke 5 

 men säkert har det skett i en aflägsen forntid och i 

 ett från oss aflägset land. Bland de från grafvarne i 

 Thebes copierade alfresco målningarna^ i Egyptian Sa- 

 loon på British Museum i London ^ ser man grupper 

 af boskapsdjur^ af hvilka man igenkänner några för 

 Zebu; andra ha långa horn, böjda i olika rigtningar 

 och synas redan vara tama afkomlingar af Urus; 

 dock har jag bland de balsamerade Oxskallarne från 

 Egyptiska katakomber, hvilka jag sett i London och 

 annorstädes, ej funnit en enda som synts mig härstam- 

 ma från en afkomling af Urus. De antyda en små- 

 växt art och ha hornsteglarna ulåt-uppåt böjda i en 

 rigtning. Mig synes troligast att den kolossala platt- 

 pannade. Urus först blifvit, måhända i södra eller syd- 

 vestra Europa, måhånda redan i Asien af någon Cel- 

 tisk folkstam, tämd, men likväl länge derefter fortfarit 

 att äfven finnas vild eller halfvild i det mellersta Eu- 

 ropas skogar, ända till början eller medlet af sextonde 

 seklet j att den tama race, som derifrån härstammat väl 

 småningom blifvit likasom alla tama racer, smärre än sin 

 vilda stam, men dock större än andra tama racer, som 

 härleda sig från smärre stammar 5 att det var denna 

 storväxta svarta boskap, som den Celtiska stammen för- 

 de med sig hit till norden och som på många ställen 

 omtalas i våra fornsagor, såsom tillhörande Jotnarna. 

 Den tama race, som härstammar från Urus , har kom- 

 mit till oss från södra och verstra Europa. Den fans 

 sannolikt i Italien redan på Caesars tid 5 men i det inre 

 af Germanien fanns då en helt annan tam oxrace, af 

 långt mindre storlek med mindre horn, och ofta kullig, 

 hvarom i nästa artikel skall afhandlas. Den samma små- 

 växta race, fanns utan allt tvifvel hos den Germaniska 

 folkstammen äfven här i Skandinavien, hvarföre inbyg- 

 garne härstädes, vana vid små boskap, ansågo den med 



