654 OXSLÄGTET. 



Jotnarna införda racen för så obäkigt stor. Att denna 

 kunnat förekomma på en och samma tid och i samma 

 land både vild och tam, är ej besynnerligare än att 

 Benen i Lappland och Svinet i hela södra och meller- 

 sta Europa förekomma ännu i samma trakter både vilda 

 och tama. — Att den vilda Uroxen, från de äldsta tider, 

 varit föremål för inbyggarnes jagt härstädes, bevisas 

 ovedersägligt af det förut nämda på Lunds Museum 

 förvarade skelettet. — På Skandinavien har denna vilda 

 oxart aldrig lefvat nordligare än Skåne ^ och äfven här 

 förekomma hans fossila ben mest i Skytts, Bara och 

 WemraenhÖgs Härader. En enda gång har jag er- 

 hållit en skalle deraf från Allerumstrakten i Luggude 

 Härad. 



Man förvånas måhända derÖfver, att så kolossala 

 djur som denna oxart, hvilkas egentliga föda varit gräs, 

 kunnat Öfvervintra i ett land, sådant som detta, der 

 djup snö betäckte marken ofta under 5 — 6 månader 

 af året och der allt gräs under denna tid saknades 

 eller var otillgängligt. Men färvåningen upphör då man 

 ser huru den utsläppta boskapen, under vintertiden, lif- 

 närer sig i skogstrakterna : med hvilken begärlighet 

 den afbiter och förtär de späda qvistarna, med sina 

 knoppar och hängen af björk, hassel, sälg och andra 

 videarter. Säkert hafva de ställen, der Uroxen öfver- 

 vintrade, varit tätt beväxta med nämde trädslag och 

 af dem har han lifnärt sig. Det är ej besynnerligare 

 än att Elgen lefver och öfvervintrar i klimat, som äro 

 långt hårdare än de, i hvilka Uroxen vistades. 



8) Högnackad Oxe [Bos frontosus n. sp.) 



Artm. Pannan upptill kullrig, nedåt platt-trindad, näck- 

 kanten i midten högt uppstående, kullrig; hornen 

 korta, något plattade, vid roten riglade utåt och 

 bakåt, och derefter böjda framåt. 



