576 OXSLÄGTET. 



horn. Den tredje eller skogsracen synes mig vara en 

 genom hårdt klimat och mager föda degenererad race af 

 en mer storväxt art. Pannan är flat och hornen ofta stora. 

 Af storväxtare beskapsracer som sednare inkommit 

 i Sverige^ vilja vi blott anmärka följande: 



1 ) Den Friesländska eller Holsteinska : storväxt med 

 låga ben^ mycket lång kropp/ som dessutom är tjock, bred 

 och till färgen mest rödbrun, äfven gul, svart eller grå. 



Denna race förekommer på många ställen både i 

 städer och hos godsägare på landet. Det är med den- 

 na som de vanligast förbättrat sin boskapsafvel både i 

 södra Sverige och kusttrakterna. 



2) Den Holländska racen: stort hufvad, platt pan- 

 na med korta framåt böjda horn, mer höga än låga 

 ben, liten dräglapp, hängande kors och vanligen svart 

 och hvitbrokig färg. 



Denna race, hvaraf åtskilliga kor och tjurar redan 

 för lång tid tillbaka inkommit till Sverige, är berömd 

 för sin storlek och mjölkrikhet. 



Vistelseort m. m. : På Skandinaviska halfön är det- 

 ta det allmännaste äfven som det nyttigaste husdjur j 

 och det gifvas väl på landsbygden få så fattiga hushåll, 

 att de icke äga åtminstone en ko 5 blott hos Lapparne 

 saknas den, der intager Renen kons ställe. 



Man har uppgifvit den 64 graden såsom tama 

 Oxens nordligaste gräns *)j men denna gradbredd är 

 alltför ringa-, han öfverstiger den vida. I kustbygderne 

 och på Öarne i Helgeland och Salten (således mellan 65 

 och 68:de graden) är boskapsskötseln ännu i flor **), 



*) ZiMMERMANN Gcogr. Gesch. des Menschen und der 

 Vierfijss. Thiere I. p. 152. 



**) Som bevis härpå vill jag nämna att Köpman Dass på 

 Lurön har vanligen kring 30 sköna mjölkkor, Hr Brodkorb pä 

 Tjötten föder årligen 70—80 fäkreatur ; Hr Krigsrådet Golde- 

 vin pä Dönnäs 60—70, o. s. v. Äfven pä ön Tränen såg 

 jag en mängd boskap. (Antecknadt 1816). 



