TAMA OXEN. ö79 



halm 5 men en ko som mjölkar, masle skötas med mer 

 sorgfällighef^ om man vill draga all möjlig nytta af hen- 

 ne. xMan måste isynnerhet mycket omvexla med dess 

 foder. Fyra gånger dagligen bör kon hafva hö, torr 

 klöfver, halm af bjugg, hvete, ärter eller hafre. Dess 

 emellan bör hon 2:ne gånger om dagen hafva en sör- 

 pa af hackelse ; blandadt med något salt, klier, korn- 

 gröpning, dränk, rofvor, potates, afskräde ur köket o. 

 d. — Man bÖn ge korna tid att idisla mellan hvart fo- 

 der. Till dryck nyttjas kallt, rent vatten. En ko som 

 på detta sätt fodras, kan och bör mjölkas 3 gånger 

 om dygnet. Under alla årstider bör man, hvarje vecka 

 ge hvart fäkreatur en handfull salt. 



Hos bönderne på de flesta ställen, åtminstone i 

 de södra trakterne, går det likväl icke så regelbundet 

 med vinterfodringen. Koen får sällan och Oxen aldrig 

 annat än halm. 



I de flesta dalbygder i norden, der fjälltrakter 

 finnas i grannskapet, och der Boskapsskötseln utgör 

 invånarnes förnämsta näringsgren, brukar man i brist 

 på säd, jemte höet, en mängd andra ämnen till vin- 

 terfoder. På Dowrefjäll och i många dalbygder inhö- 

 star hvarje åbo en stor mängd renmossa (hvitmossa) , 

 till 80 — 100 å 200 lass årligen. — Denna mossa upp- 

 rifves i September och Oktober månad, under regniga 

 dagar, med räfsor, försedda med jerntänder, och lägges 

 i högar. Om vintren hemtar man henne jemte höet. 

 — 1 kustbygderne af Norrige samlas ett slags tång *}, 

 för samma ändamål ^ äfven torkar och förvarar man 

 derstädes hufvudet och afskriidet af torsk och andra 

 tiskslag, samt använder detta under vintren till sörpa 

 åt korna. 



I Herjedalen sker boskapens vinlerfodring på föl- 



*) Fucus canaliculatus, kallad deraf i Norrige Ku-lang. 



37» 



