584 HVALDJUR. 



vatten eller vattenånga, hvaraf de också fått namn af 

 spruthäl Köndelarna äro belägna något framom anusj 

 och honans spenar ligga mellan veck på deras sidor. 



Sådan är Hvaldj urens yttre kroppsform. Denna 

 är den mest passande for det lefnadssätt de föra och 

 det medium, hvari de lefva. Liksom fiskarna tillbringa 

 de hela sin tid uti vattnet, och de gå icke, som Am- 

 fibierna eller Skäldjuren, tidtals derur, för att lägga 

 sig på skär eller stränder. De simma och dyka med 

 förvånande hastighet, och de röra sig i vattnet i alla 

 rigtningar med utmärkt ledighet och snabbhet. Den 

 kraft, som skjuter Hvalen fram med brusande fart ge- 

 nom vågen, ligger, likasom hos Laxen, i den starki 

 och muskelfulla stjerten med sin breda tvåflikiga fem. 

 Bröstfenorna , som merendels äro korta, tjena hufvud- 

 sakligast om ej endast, att hålla kroppen i jemvigt. Stje:t- 

 fenans läge blef derföre horisontel, för att, genom iina 

 väldiga rörelser nedåt eller uppåt, föra hvalen än ned 

 mot djupet att hemta sin föda, än upp till ytai för 

 att genom näsborrarna inandas luft. Näsborrarna ligga 

 derföre på öfversta delen af hufvudet, så att tvålen, 

 för att andas, blott behöfver höja denna del öfver vat- 

 tenytan. Som Däggdjur andas Hvaldjuren m3d lun- 

 gor, och dessa äro af betydligt omfång och inpumpa 

 följaktligen en stor qvantitet af luft. Genon denna 

 starka respiration och deraf förorsakade synättning af 

 blodet, måste en belydlig värmegrad i kroppen utveck- 

 las. För att behålla denna i ett oftast m/cket kallt 

 medium, hvari Hvaldjuren lefva, blef deras a'opp ome- 

 dclbarligen under huden, likasom hos Skährna, omgif- 

 ven med ett tjockt lager af späck, hvilket, lika så väl 

 som fjäderbeklädnaden hos foglarna, och hå^jeklädnaden 

 hos fyrfotadjuren , är oledare för värme, och gör att 

 Hvalens inre kroppsdelar, äfven i det iskalla vattnet 

 bland polarhafvens ismassor, ständigt bihehålla sin höga 

 och jemna temperatur. 



