HVALDJUR. 585 



Alla till vår Fauna hörande Hvaldjur vistas uteslu- 

 tande i hafvet j intet enda uppstiger hos oss i floderna, eller 

 i de insjöar^ ur hvilka dessa utgå. Alla lefva uteslu- 

 tande af animalisk föda: några af mindre hafskräk, andra 

 af kallblodiga vertebrater, audra äfven af varmblodiga djur. 



Hvaldjuren, likasom foglarna, (lytla flockvis efter års- 

 tiderna från en trakt till en annan och lika som dessa 

 flytta de mot vinden. 



Våra Skandinaviska Hvaldjur kunna lämpligast de- 

 las i två stora grupper eller familjer: 



\. Hvaldjur med tänder. (Tandhvalar). 



Spruthälen förenade i form af en tvärspritiga öf- 

 verst på hufvudet. Deras merendels kägeljormiga eller 

 syllika tänder sitta inkilade i käkarna, än i långa ra- 

 der, än blott 2 i endera käken. Deras kroppsform är 

 mer smärt och långsträckt än de följandes. 



Hit höra slägtena : 



Delphinus, Hyperoodon och Monodon. 

 % Hvaldjur med barder. (Bardhvalar). 



Spruthälen, skilda i form af två långsgående bakåt 

 divergerande springor, ligga något mera fram på no- 

 sen än hos de föregående. I ställe för tänder är öf- 

 verkäken invändigt (på gomen) tätt beklädd med tvär- 

 stående hornskifvor ; underkäken saknar både tänder 

 och hornskifvor. 



Hit hörer slägtet Balwna. 



OlVersigt 



af de Skandinaviska Hvaldjureai. 



1:sta Familjen: Hvaldjur med tänder (Delfiner). Tandhvalar. 

 \:o Käkarna väpnade med mer eller mindre långa tandra- 

 der, både ofvan och nedan. 

 Hit hörer slägtet Delphinus Lin. 



A) Egentliga Delfiner (Delphini proprie.) 

 Kroppen medelmåttigt stor, kring 6— 8 fot lång, och väl proportio- 

 nerad. Hufvudet kägelformigt tillspetsadt med sänkning 

 Öfver nosen. Tänderna syllil<a oftast spetsiga, talrika, 



