HVIl BELEIN. 615 



som vanligt tvåflikig. Ingen rvggfena finnes. Färgen 

 helt hvit, stundom stötande i gult eller rosenrödt. 



Vistelseort: Nordligaste delen af norra oceanen 

 utgör denna delfinarts stamhåll der han troppvis före- 

 kommer och besöker granskapet af Grönland^ Spetsber- 

 gen^ Island och enligt Pallas^ alla kuster af Arkti- 

 ska oceanen och kring yttersta Östra Siberien^ isynner- 

 het vid utloppen af fiskrika floder 5 ja han skall äfven 

 följa fiskstimmarna ur hafvet upp i insjöarna. Vid Grön- 

 land träffas han om vintren och våren öfver allt i de 

 större bugterna^ men isynnerhet i Discobugten och de 

 Öfriga nordliga, sällan i de sydligare. Vid Skandinaviens 

 kuster synes han vara sällsynt j ty jag finner ej mer 

 än en Författare, som omnämner honom der, nemligen 

 Ström som (Söndm. sid. 298) yttrar att "af Tue-hvale 

 ses stundom några helt hvila likaledes försedda med 

 puckel på hufvudet, och sannolikt hörande till den art 

 som Egede koW-Av '''' Hvidfisky Hos Leem omtalas han ickej 

 men nog måste han förekomma om vintren i Ishafvet 

 äfven vid Finmarkens kuster, då han är så allmän och 

 talrik i samma haf öster om Hvita hafvet. Han sim- 

 mar med utmärkt snabbhet vanligen i flock och kän- 

 nes lätt äfven på afstånd genom sin hvita glänsande 

 färg och derigenom att han kastar en vattenstråle högt 

 upp genom spruthålet. Han lefver af mindre och me- 

 delmåttigt stora fiskar, flundror, torsk och isynnerhet 

 koljor. Honan skall yngla om våren, enligt Fabricius I, 

 enligt Pallas 2 ungar, som i början äro blåaktiga eller 

 gråbruna, hvilken färg öfvergår först på nedre kropps- 

 delarna i hvit, hvarefter småningom hela kroppen blir 

 hvit. Han fångas derigenom att han instänges i flod- 

 mynningen genom starka nät, gjorda af remmar utaf hans 

 eget skinn, och dödas med spjut, Köttet ätes, späc- 

 ket användes till trän, 



