620 NARRVALSLÄGTET. 



den tandj af hvilka den venstra dock alltid är längst, 

 stundom 5—6 (någon gång ända till 9 — 10) fot lång 

 utom käken och dess omkrets vid roten är kring 7 

 tum. Den högra är mer eller mindre kortare. Begge 

 äro från roten och långt fram strutformigt ihåliga, och 

 deras fåror, sedda från spetsen, löpa i spiral åt högerj 

 deras tjocka rötter, som gå långt in i käkbenen, göra 

 att gomen är kullrig. Käkarna äro för öfrigt alldeles 

 tandlösa. Sällan träfTas honor med bete, och hos un- 

 garna äro de icke utvecklade. 



Yttre beskrifning: Längd 13 — 16 fot, utom beten, 

 och kring tjockaste delen håller han 8 — 9 fot. Krop- 

 pen är långsträckt spolformig, med största tjockleken 

 ett par fot bakom bröstfenorna, hvarifrån han smånin- 

 gom afsmalnar bakåt och blir der på sidorna hoptryckt 5 

 hufvudet är trubbigt, pannan hvälfd och vertikalt fram- 

 stående öfver nosen. Munöppningen liten 5 ögonen små 

 ligga på afstånd bakom mungipan. Sprulhålet vertikalt 

 öfver ögat, halfmånformigt. Bröstfenorna små, ovala 5 

 ingen ryggfena finnes, men i dess ställe ligger en ore- 

 gelbundet tillskärpt af fettsubslans bestående upphöj- 

 ning (ScoR.) j stjertfenan 3 — 4 fot bred och som van- 

 ligt med en skåra i midten af bakbrädden. Färgen 

 hvit eller gulaktigt hvit, beströdd med grå och svart- 

 bruna fläckar af rund eller aflång form^ de stå tätare 

 på öfra kroppsdelarna och äro mycket glesa på de 

 undra. Ungarna äro, så länge de dia modren, blåak- 

 tigt grå eller skifferfärgade. — Beten skall ibland som 

 ofvan nämdes förete en längd af 9 — 10 fot. Han är 

 gulaktigt hvit fårad och strimmig, liksom vriden så att, 

 sedd från roten Kipa fårorna från höger till venster 

 mot spetsen, som är afsmalnande, helt slät och slutas 

 afrundad. 



Vistelseort: Narhvalen har sitt tillhåll i de nord- 

 ligaste delarna af norra oceanen och förekommer vid 

 norra Grönland, Spitsbergen, Nova Zemlja o. s. v. 



