506 H30RTSLÄGTET. 



i dess sydvestra än nordöstra trakter, förmodligen af 

 det skäl, att på förra stället finnes inga Lappar, som 

 med sitt kringstrykande oroa honom och med sina räff- 

 lor och skidor förfölja honom. På fjällen mellan Chri- 

 stiania och Bergen synes Vildrenen vara talrikare än 

 på något annat ställe i Europa. På högfjällen kring 

 Röldahl och Woxlie finnas de stundom samlade i för- 

 vånande mängd. En dag i början af Juni månad 1826 

 (ett par månader före min resa i dessa trakter) hade 

 man sett fjället, på ungefär en half norrsk mils bredd, 

 så tätt betäckt af Renar, som marken är der får gå i 

 flock. En del Simlor hade nyligen kalfvat och kalfvar- 

 na följde mödrarna. Skaran räckte så långt fram och 

 tillbaka, att man ej kunde öfverskåda dess gränser*). 

 Den delade sig slutligen i tre flockar. Bönderna, som 

 i dessa trakter allmänt äro Renskyttar, förföljde flocken 

 och koramo följande dagen inom håll och fällde flera 

 både gamla och unga renar. . Man erinras härvid om 

 de oräkneliga skaror af Antiloper på Afrikas sand- 

 öknar, och om de lika oräkneliga massorna af vilda Bi- 

 sonoxar på Amerikas prairier. — I flockar af 2 — 300 

 stycken ser man ofta Vildrenar på fjällen mellan Hal- 

 lingdalen och Lerdalen j stundom ser man blott 2, 3 

 eller 4 sammans. 



Vildrenen går alltid mot vinden j detta sker af för- 

 sigtighet, ty han har mer fin lukt än skarp syn. Här- 

 af händer att då det länge blåst t. ex. vestan vind, 

 får man icke se en enda Ren i de östra trakterna af 

 fjällryggen, emedan alla Renar då småningom dragit sig 

 mer åt de vestra fjällen mot vinden.. Man får se spå- 



*) Att uppgiften är bokstafligt sann, är så mycket säk- 

 rare som (len meddelades pä flera skilda ställen, af olika per- 

 soner och af alla pä samma sätt. Fenomenet väckte uppse- 

 ende, ty ingen hade här förut sett en sådan mängd på ett 

 ställe samlad, 



