TAMA RENEN. 541 



ier spjut. Äfven fångas Vildrenen i snaror. Se Jägare- 

 Sällsk. Tidskrift 1832. sid. 350 pl. 2 fig. 1. 



Nijtta : Vilda Renen är, likasom alla dess samsläg- 

 lingar, elt mycket nyttigt djur, hvaraf både hud, kött, 

 horn, hår m. m. kunna användas. 



Vilda Renen låter lätt tämja sig och blir då myc- 

 ket tam. Det är derföre icke underligt att denna djur- 

 art, från urminnes tider, blifvit förvandlad till tamdjur 

 hos de folkslag, hvilka bebo bergsbygderne af de nord- 

 ligaste trakterne på jorden, der icke något annat bo- 

 skapsdjur kan trifvas. 



Tama Renen 



är mindre än den vilda, hvilken han merendels liknar 

 till färgen, neml. om sommaren efter fällningen dun- 

 kelijrun eller svartaktig, grånar mot hösten och blir 

 hvitaktig om vinlren. Ogonkretsen är likväl under alla 

 årstider svartaktig-, munnen, en ring Öfver klöfvarna, 

 svansen och slussen hvita. 



I vissa trakter, t. ex. i Jockmock, finnes en art- 

 förändring som under alla årstider är snöhvit*), men 

 egentligen fläckiga Renar träffas aldrig hos osa. 



Af Tama Renar finnas: 



a) Skogs-Renar , som under hela året betas i skog- 

 landet^ äro mindre än de vilda, men större än 



b) Fjäll-Renarne; desse betas i fjällen under vår, 

 sommar och höst, och föras endast under vintren ned 

 i skogslandet. De äro minst af alla. 



Studsare, hvilka Lapparne sjelfve skola förfärdiga åt sig. De 



se illa ut, hafva en giof stock, mycket kort och kantig kolf 



samt ett mycket simpelt lås, med slagfjädren liggande ut- 



vändigt. 



*) Lapparne äro angelägna att få en eller annan hvit Ren 

 bland sin öfriga hjord; emedan de då lättare kunna pä af- 

 stånd upptäcka Renhjorden, samt uppsöka dem som skingrat 

 sig derifrän. 



