RABJUB. 521 



de nya äro åter i tredje månaden fullkomligt utvuxna, 

 samt ludna till Mars eller April månad. 



Rågeten är mindre, smalare och spensligare. Hon 

 är vanligen hornlös 5 någon gång, men sällan, har hon 

 ett par mycket korta horn. 



Vistelseort: Rådjuret förekommer i Skåne, Halland 

 och Blekinge, men knappast nu mera i Småland, Öster- 

 götland eller Nerike *). I de nordligare landskapen 

 träffas det aldrig. På Pontoppidans tid fanns det i 

 Norrige, ända upp i Numraedalen: men troligen finnes 

 det icke mera der. På vissa trakter i Skåne och troligen äf- 

 ven i Halland förekomma ännu Rådjur mindre sällsynt. Isyn- 

 nerhet träffas de på vissa Säteriers ägor, der de förstån- 

 digt vårdas t. e. på Hjularöds, Öfvedsklosters etc. sko- 

 gar j men de Rådjur som derifrån utkomma på Bön- 

 dernas skogar blifva straxt fogelfria. 



Rådjuret tycker om högland ta, bergiga trakter, samt 

 ren och torr luft, liksom Hjorten trifves bäst i djupa 

 skogar och Dåfhjorten på öppna skogsslätter. — I yttre 

 kanten af skogar som gränsa till sädesfält och i unga 

 skogslundar är Rådjurets käraste tillhåll. Endast en 

 hård vinter drifver det, för någon tid, in i täta skogar. 

 Rådjuren lefva familjvis, men samlas aldrig, som Hjor- 

 tarna i större skaror. De skola lefva i engifte och ma- 

 karna vistas sammans under hela lifstiden. Om denna 

 uppgift är riktig, utgöra de ett undantag bland alla Idis- 

 lare. — Deras lukt är utomordentligt fin, deras hörsel 

 och syn skarpa. De kunna simma väl, och löpa med 

 utmärkt snabbhet. Det är en skön syn att se dem 

 dansa öfver ett fält och dervid med vindens lätthet 

 flöja öfver de buskar, som stå i deras väg. 



Anmärkn. : Äfven af denna Hjortart förekomma stundom fossila 

 skeletter i våra torfmossar i Skåne, till och med i de all- 



*) Der det fordom äfven funnits. Jemf. Jägare-Sälhh, 

 Tidshr. -1832. sid. 94. 316. 



