TAMA GETEN. 827 



ätt afata knopparna. För unga planteringar äro de der- 

 före isynnerhet förderfliga. ^- De löpa lätt öfver gärds- 

 gårdar. Detta förekommer man på somliga orter der- 

 igenom att man afskär en sena på bakfoten^ då de 

 äro unga. Äfven har man föreslagit att utbryta fram- 

 tänderna på dem^ hvilket hkväl är både grymt och af- 

 sigtslöst. 



I vilda, bergiga, klippfulla, magra, torra och ofrukt- 

 bara trakter, trifvas de bäst och göra ingen skada. De 

 söka der torr jordmossa, stenmossor, taggigt ris och 

 torra växter. — Daggigt gräs skadar dem icke. De 

 kunna derföre utdrifvas tidigare om morgonen är få- 

 ren. — Om vintren fodrar man dem med hö och 

 torra löf, som i September blifvit aflagne. Man vattnar 

 dem två gånger om dagen. De gödas med rofvor, po- 

 tates, hafre m. m. 



I September, Oktober och November månader in- 

 träffar parnings tiden, då brunsten tillkännagifves genom 

 ett oupphörligt bräkande. Vid denna årstid stinker isyn- 

 nerhet l3ocken ganska mycket. Geten går drägtig 21 

 ä 22 veckor, således lika med Fåret, och föder ett, 

 två stundom tre, mycket sällan fyra Kid, hvilka hon 

 daggar 4 — 5 veckor. Bocken är efter ett år, och Ge- 

 ten redan i 7:de månaden skicklig till fortplantning. — 

 Efter o:te året bör Bocken ej mer nyttjas till fortplant- 

 ning, och Geten ej efter det 7:de. 



Då man om vintren har Får och Getter i samma 

 stall, skall ej sällan hända att de unga Fåren fåta be- 

 springa sig af Bockarne. Den bastard som deraf till- 

 kommer liknar både fadren och modren. 



Nytta: 1 bergiga och magra trakter är Geten ett 

 högst nyttigt husdjur, isynnerhet genom sin mjölk, som 

 är tunnare och mera lättsmält än komjölk. 1 fattiga 

 skogstorp föda sig ofta hela hushåll med torrt bröd och 

 mjölken af ett par Getter. 



Äfven som medikament är getmjölk mycket berömd 



