354 



periphylltp). De visa sig mest i form af i 

 snia protubei ancer, iin kagelformiga, an 

 kloLformiga, an bara, an havande någia hår, j 

 iin ega de en loin-lagg, eller tagg, vanligen 

 af hvilgron fiiig, men ibland af brun, rod 

 eller afven af gion farg; ibland synas de i 

 ibrm af en li len, olika fiirgad fliick ; hos hel- 

 braddade och i flikar delade blad linnas de 

 mest symmeti iskt grupperade på något af- 

 .slånd ifrån kanten, i andra fall stållda utan 

 ordning; hos blad , hvilka ej aro helbraddade, 

 finnas de stiidse vid spelsen af hvarje utstå- 

 ende vinkel, vid hvarje tandning, o. s. v.. De 

 kunna ofla s^mas med blotta ogonen, eme- 

 dan de ibland ega storlek af i linie, och 

 någon gang af i linie. Med ett microskop 

 synas de vanligast, då man finner, att 

 de utåt hafva ett litet hål (Lochelchen), 

 och i det inre tyckas de uppkomma af ett 

 aggregat af små celler. På Vinrankan 

 finnas de storst, men i allmånhet åro de 

 t^dligast på de egentliga Or ternas blad, 

 t. ex. hos arterna af HelianthuSj Calenda- 

 la, TussilaoOj Leontodon., Bel lis j, Hespe- 

 riSj BciTiuncuhtSj Papaver j Delphinium , 

 HellehoruSj Compunnla , Viola j, Primula, 

 Meutha j m. m. fl., hos Gråsen i den for 

 microskopet sågtandade blad-kanlen. 



Forf. anmarkle, alt tidigt på morg- 

 narna nvånga Våxlers blad hade på sin 

 yta små symmetriskt slållda droppar, hvil- 

 ka tydligen komma ifrån dessa protube- 

 rancer. Han antog, att de voro organer 

 for denna fuktighet. Genom forsok har 

 han ock trott sig finna sanningen håraf. 

 De visa sig både under natten och på 



