374 



oiganiska Jjeslåntls-dclarna bliiVa foistorda 

 och de oorganiska qvarblifva med form 

 ocli lextur af de forrå. Forst forsokte han 

 dels att lagga Vaxterna i en måttligt concen- 

 trerad sokuion af svafvelsyrad jern-oxid, 

 lills han fann, att de voro miittade deraf, 

 genom det att han såg saltet sonderdelas på 

 deias yttre delar, dels uppblotle han min- 

 dre Viixt-delar deruti. De utsattes sedan 

 for stark glod-eld, tills de ej mer foran- 

 drade sin volum, eller tills hvarje spår 

 af organisk substance var forsvunnen. Vid 

 afsvalning återfanns då den hårvid hilda- 

 de roda jern-oxid i Vaxtens form. — Forf. 

 hehandlade åfven fina , verticalt skurna 

 skifvor af Pinus sylvestris på samma satt, 

 och fann, att de efter glodgning blott vo- 

 ro något forminskade i volum, men så vål 

 hibehållna, att deras puncterade karl voro 

 synbara; åfvenså vål bibehoUo sig sporan- 

 gier af Ormbunkar och af Mossor, samt 

 Pollen. Han anstållde derefter forsok med 

 upplosningar af kisel-jorden. — Han be- 

 gagnade kiselfluor-våte-syra, hvarvid fluor- 

 våte-syran forflyktigades och kisel-jorden 

 qvarblef De fiesta ofriga metaller och 

 jord -arter forhollo sig på samma sålt, 

 hvarvid valdes foreningar, hvilkas syra 

 latt sondere I clades af hettan, såsom t, ex. 

 åttiksyrad Kalk, åttiksyrad Baryt, åttik- 

 syrad Lerjord , salpetersyradt Silfver, åt- 

 tiksyrad Koppar, o. s. v., och Vaxterna 

 visade derefler en mer eller mindre vål 

 bibehallen sLructur. Ju mer karl, och ju 

 mindre cell-våf en Våxt-del inneholl, 

 desto fullkomligare blef resultatet af dessa 



'» 



