44o 



lis bestiininiiie" vet vara oskadliqa. i. 

 har man ansett, att yttre jdrs^en kunde 

 uLniiirka giitiga eller icke giftiga arter, 

 men Forf. .siigei', att da bvarje allmannare 

 art forekommer i snart sagt alla mojliga 

 farg-skiflningar, så ar detta kiinnetecken 

 osiikert. 2. Kottets eller inre massans 

 farg-viixling . då den blottas foi' luftens 

 invcrkan, bar man ock ansett såsom elt 

 teaken på giftigbet; men Forf. bevisar ge- 

 nom {lei'a exempel, att dessa kånnemårken 

 iiro opålitliga. Han erinrar, att Boletus 

 IiiriddSj bvilken ligger lill grund for på- 

 ståendet, finnes ock med foranderlig farg 

 bos koltet; andia iilliga arter al" Boletus 

 skifta lika mycket farg; af den vanliga 

 Cliciinpii^fioue)} {^J'^ariciis campestris) lin- 

 nes en forandring, bvars kiitt rotlnar vid 

 luftens lillkomst. 3. Alt åtliga arter ut- 

 marka sig gcnoui en iiii',:^rnain ell(;r iiii^cii 

 lukt, men tie giftiga åler iJieil en oange- 

 nciin lukt anser Forf vara riktigt, men 

 ban anmårker ock, att luklen år så bogst 

 subjectiv, att den ej kan antagas såsom 

 letlare i en så vigtig sak, ocb flera ganska 

 giitiga arter, t. ex. Flwg-svampeii [Jniaiii- 

 ta mnscaria)^ bafva ingen lukt; flera 

 arter med slark lukt af livit-lok beuimmas 

 såsom mat-kryddor. Ftiid". sager, alt ibland 

 arier, bvilka spi ida lukt, liknande nymålet 

 mjol, befinnes ingen skadlig. De mycket 

 illa luklande ailerna såsom Plialliis inipn- 

 dicns , Ainaiiitd veiicnosa , phalloides m. (1. 

 skola såkert af alla lorkaslas. FcJrf. an- 

 mårker vidare, alt sfuaken år iinnu mera 

 subjecliv. Svamparnas skårpa år al" liyk- 



