442 



viixande på sumplga trakter, eller på stal- 

 len, hvilka iiro otillgangliga for sol-ljuset. 



Om Svainparnas clieniiska bestunds- 

 delar anforer Forf. efter Krombliolz de 

 al" BraconnoL's Yauqiielin's m. fl. 

 forsok gifna resullaler. Svamparna ega åf- 

 ven elt flyktigt skarpt aiiine ocli ett an- 

 nal, som anses orsaka de gilt-artade sym- 

 tonierna hos Djur-organismer, oeh hvilket 

 iinine man ej annu kiinnat IVamstalla sar- 

 skildt. De ega alla ett geniensamt iiinne, 

 hvilket blifvit kalladt Fimti^in, ocli hvilket 

 ar hvitt, mjukt, niistan elastiskt och smak- 

 lost, samt iilgov lor sig ett fodande iimne. 



Om Svampa r kokas med vallen eller 

 roslas oheliickta (jlver eld, så blifva åfveu 

 de gifliga befriade iCrån deras giftiga egcn- 

 skaj)er och loga skadliga, i synnerhet om 

 de tomt åro vid iittvåttade. 



De giftiga Svamparna veika dels så- 

 som friilande, dels såsom tlofvande, dels 

 såsom dofvande-skarpa gitter. — Russulæ 

 och ilera Riskor verka såsom drastiskt-skar- 

 pa gifter. — Flu^-Svainpar (arter afy^//?t7- 

 /;//<■/) verka såsom dofvande. -— Bot-me- 

 del emot fortårande af giftiga Svamjiar 

 iiio foljande: Kråk-medel, med hvil- 

 ket iifven for storre såkerhet lorenas af- 

 forande medel (emelico- catliartica); med 

 krak-medlet kan gilVas Glauber-salt ; då 

 giftets verkningar forst erfai as efter lotill 

 i j limmar, så foredl agas allorande medel. 



Vid Svampars insamlande, forvaring 

 och anråttning iakttagas roljaude forsigtig- 

 hets-måtl: i :o bor man med såkeihet kim- 

 na iirskilja åtliga arter. Stdista delen af 



