4t59 



kunna liiirslamma, tin ifiån livilken de 

 veikligen liiirsLanima." En annan regel 

 hiimtad ilVan Yaxt-Geograpliicn anser Forf. 

 vara vigLig, nlimnligen alt da livarje art, 

 oftast hvarje gruj)p, liar liksom en gdven 

 center, ifiun hvilken den ulbreder sig, (ocli 

 jn mer den ifran denna alliigsnar sig, ile- 

 sto svagare och siillsyntare blilVer arien, 

 desto nier luarlar livarje slagte oclt 

 franibringar obetydligare arter), sa synes 

 deiaf iifven fblja, alt Sudes-arternu, livil- 

 ka i hvarje sliigle iiro dess mest utbildadc 

 arter, bora just sokas infodda i den trakt, 

 hvaiest slagtet for ofrigt tVamalstrar de 

 talrikasle och fullkondigasle arter. Hiir- 

 jemnte bora Liiudernas physiska och cli- 

 materiska beskaffenhet betraktas i forhal- 

 lande till de siirskilda arternas naturliga- 

 Viixl-plalser." 



Forf. anser for afgjordt, att man al- 

 drio kan viinla sic; att få se de villda ar- 

 terna fuUkomligt lika dem , som man i år- 

 tusenden odlat, och han tror, att då man 

 sokt de villda fullkomligt lika med de nu 

 niera odlade, så har foljden blifvit den, 

 att man sokt forgiifves. Så har man, då 

 den villda sl ammen lill Råisen {Secale 

 cereale L.) funnits af M a r se ha II Bie- 

 be r stein på sand-fålt i caucasiska Lån- 

 derna, i Taurien, på nedra Wolgas stran- 

 der, oftast anmårkt en obetydlig skillnad, 

 for hvilken man ansett den såsom egen art 

 med namn af Secale frafile, hvarvid 

 Forf. erinrar, att axets bråcklighet, som 

 ntgor skillnaden, igenfinnes just hos an- 

 dra nåra besliigtade Våxter (l. ex. 7>/£/- 



