484 



N:o 3. iniKihAller: 



7. "Romarnes Trad-^årds-kon st : for- 

 stå artikeln." "Komarna kunna anses så- 

 som de egentliga stiftaina af Tradgårds- 

 konsten, sådan som vår tid uppfatlat deii- 

 samma," och liårvid tillagges, "om vi ejallt- 

 for mjcket misstaga oss, var det också 

 den enda, hvaitill de egentligen voro stif- 

 tare. Niistan allt hvad man i sednare ti- 

 der, antiiigen i enskildta konstgrepp eller i 

 stil, i Trådgårds-konsten antagit, var hos 

 Romarna redan infortlt eller grundlagdt; 

 och då Romaren var ofverallt Ro mare och 

 Ibrde med sig sina behof och sina erofra- 

 de seder, så hlef det en foljd, att Trad- 

 gårds-konsten på detta satt ofverfordes med 

 hans valde och åfven forblef, hvad hans 

 jernhånd en gang format den till, en på 

 en gang mechanisk och skon konst." Som 

 Romarna alltid plågade ifrån de erofrade 

 lånderna fora med sig allt, hvad de der fun- 

 no markvardigt for att tillegna sig det- 

 samma, så gjorde de detta afven med 

 Våxterna. Sålunda hemforde Lucullus 

 Kirsbars-Trådet, Persikan och Aprikosen; 

 hilrigenom forenade de i Italien en mångd 

 Våxter, som de funno i andra Lander; 

 dessa odlade de och stora och pråktiga 

 Trådgårdar uppstodo. Den åldsta, som 

 omnåmnes af Forfattaren, år Tarquinii 

 Superbi, derefter njssnamnde Luculli, Sal- 

 lustii, Neros, Hadriani, slutligen "Plinii 

 den yngres ryktbara landtgårdarLaurentina, 

 Tuscidana och Lariana, hvilka, såsom be- 

 skrifna med noggranhet af egaren, blefvo 

 monster ftir Europas sednare anlåggningar." 



v 

 \ 



