60 Tromsø Museums Aarshefter 16. 1898. 



Efter konservator Helliesens undersøgelse af denne ^rt 

 og dens norske varieteter er det noksom godtgjort, at der 

 med sikre og konstante raærker lader sig udskille en fra 

 excavntus distinkt art, som han kalder assimilis Chaud. Der 

 står da endnu tilbage at påvise, om denne virkelig er iden- 

 tisk med Chaudoirs assimilis, og tillige i hvilket forhold den 

 står til clavipes Thoms., men da kollega Ullmann i Kragerø 

 agter at behandle dette spørgsmaal, skal jeg her ikke ind- 

 lade mig videre herpå Ullmann har havt eksplr. fra Syd- 

 varanger til påsyn og siger, at de tilhører excavatus men 

 den udprægede klimatrace, som vi har her nord, og som jeg 

 indtil videre kalder v. clavipes Ths. Da han derhos har væ- 

 ret så venlig at forære mig et eksplr, af Helliesens assimi- 

 liSf har jeg selv kunnet overbevise mig om, at den er for- 

 skjellig fra vor arktiske race af excavatus. Hidtil er assi- 

 milis kun kjen It fra det sydlige Norge, men det er jo ikke 

 umuligt, at den også vil blive påvist som tilhørende den ark- 

 tiske fauna, helst da i stiftets sydlige partier. 



24 P. picicornis Zett. 



Som foregående og kanske vel så talrig og på de sam- 

 me slags lokaUteter. Inde i landet er kun hovedformen be 

 mærket, medens ude ved kysten v, ruhripcnnis Thoms. er 

 ligeså hyppig som den typiske. Som tidligere ved flere lei- 

 ligheder bemærket, anser jeg denne Thomsons riibripennis 

 kun som rw/?^o varieteten af picicoryiis, med hvem den altid 

 forekommer sammen, og til hvem den i udbredelsesforholdene 

 står nøiagtig i samme relation som v besseri til den typiske 

 Nehr, gyllenhali. Det er ikke umuligt, at den i det sydlige 

 Norge på tjeldene, f. eks. i Hardanger, forekommende rødvin- 

 gede picicornis også i de plastiske forholde skiller sig ud fra 

 hovedformen, men det er en sag, som mine sydligere kolle- 

 ger får udrede. 



Pisse arktiske og alpine rM^wo -varieteter fortjener vist- 



