5^ Tromsø Museums Åarshefter 16. 1893. 



nes, vor velvillige vært travede selv den gode mil til Elve 

 nes for at tinge os plads, og kl 10 om afteneo kom han og 

 meldte, at vi kunde passe op dampskibet midtfjords omkring 

 midnat' Jeg havde en slem tandpine, det blæste og regnede, 

 medens vi lå ude på en liden holme og ventede på lystbå- 

 den, og alt tegnede til en ubehagelig nat på havet ; doggik 

 det bedre, end det så ud til. Vi blev placerede nede i rum- 

 met på skibets seil, den hurtige lille agndamper skar gjen- 

 nem havsøerne med fynd og klem, og 5V2 om morgenen lå 

 vi vel fortøiede bag moloen i Vardø, hvor jeg snart hos en 

 god ven fik hvile de møre lemmer i en god seng- 



På Vardø ventede vi så 3 dage på postskibet, uden at 

 dog dette ophold bragte noget nævneværdigt zoologisk ud- 

 bytte. Vardø er ellers en meget indbringende lokalitet for 

 den, der befatter sig med de lavere sødyr, men på denslags 

 undersøgelser var jeg jo ikke nu forberedt, og vi fordrev 

 derfor tiden med at søge efter CoJeoptera, hvoraf der imid- 

 lertid på denne golde er ubetydeligt at finde, medens der 

 forresten jo kan være mangt og meget interessant at iagt- 

 tage her på Norges største fiskevær. Og hermed skal vi da 

 sige farvel til Østfinmarken, der altid hos den reisende vil 

 efterlade indtrykket af noget fremmed og interessant. Når 

 disse små reisebegivenheder, der altså skal danne rammen 

 om en rent videnskabelig afhandling, muligens vil synes no- 

 get bredt gjengivne, da har jeg herfor havt mine vægtige 

 grunde. For det første er der jo ikke mange reisende, som 

 færdes i disse trakter, og jeg ønskede derfor at skildre så 

 korrekt som muligt både naturen og forholdene ellers, for at 

 de entomologer eller andre naturforskere, som måtte søge 

 hid, kunde finde nogen veiledning til sine ekskursjoner. Og 

 dernæst kommer jo vore «Årshefter» i hænderne på forskjel- 

 lige, der ikke med forståelse kan læse det rent faglige, men 

 derimod kan finde nogen underholdning og belærelse i en 

 sådan indledning, og det er jo videnskabens pligt at uddele 



