J. Sparre Schneider, Sydvarangers Coleoptera. 49 



Agr. hyperhorea også en slidt carwm-han, de gode arter var 

 her altså men desværre så trøstesløst fåtallige. Den ejen- 

 dorameligste observation gjorde vi dog, straks før vi beslut- 

 tede at ende jagten for den dag. Mens jeg stod oppe på en 

 stor sten bag huset og speidede efter Anomogyna, der fløi 

 ret hyppig men desværre var meget affløien, fik jeg pludse- 

 lig se en stor hvid Bombyx med rolig men nokså rask flugt 

 styre lige mod mig, så straks, at det var en Leiicoma salicis 

 og styrtede afsted. Desværre seileda den i uopnåelig høide 

 over mit hoved lige mod den tætte furuskog, hvor Bersvend 

 og Ole jagtede efter Anomoyyna, også de fik se den og gjor- 

 de en fortvivlet jagt, men tabte den tilslut af syne. Som 

 L. salicis overhovedet er meget sjelden og yderst lidet iagt 

 tåget i Norge, så er den i det nordlige i end høiere grad 

 en rara a^^s, hvorfor dette må noteres som et mere end al- 

 mindelig ærgerligt uheld. 



Ettersom brødbeholdningen nu kun strakte til for en 

 dag, og den 27de gav os overskyet himmel, så hele fangsten 

 indskrænkedes til den første C. cæsiata, måtte vi endelig 

 skjønt ugjerne sige «Storfossen» og «Megæren» faivel, ogud 

 på formiddagen den 28de gled vi sagte nedover «Råraåloab- 

 bal*, så opgives udvidelsen mellem Storfossen og Melkefos- 

 sen at hede på skoltisk, medens Ole kaldte den «Surroka- 

 lorabolen». Så ofte solen var fremme et øieblik, lagde vi 

 tillands, da terrænet overalt syntes gunstigt, men det blev 

 blot narreri, og en time anvendt på myren ved ]\Ielkefos 

 gav kun et enkelt slet eksplr. af freya, frigya og en god 

 arsilache, nogle An. mdaleuca og en enslig Cid. ahrasaria. 

 Dagen forløb elh-rs uden mærkeligere begivenheder, den of- 

 test urolige Tsjoalmejavre lagde os denne gang ingen hin- 

 dringer iveien, og da der til Oles hjem kun var en liden af- 

 stikker, hvilede vi her en times tid, ettersom der endnu var 

 et strengt stykke igjen til Strand. Mine assistenter mente, 



det var ikke værd at spendere hest på bagagtM», der jo nu 

 i 



