J. Sparre Schneider. Sydvarangers Coleoptera. 47 



men ligeså snart en Psodos, livoraf etpar eksplr, fangedes, 

 ja der lige ved varden fløi en veritabel Anarta raed lysegule 

 bagvinger, det måtte bestemt være hoJiemanni, men skuffelse 

 over skuff Ise! En til det yderste affløien cordigera, en til 

 og endnu en til i samme forfatning og som yderligere bån 

 en ligeså ynkelig melanopa^ ja var det ikke, som ora trold- 

 8kab bavde forkveivet alt ? Nu, berved var intet at gjøre. 

 Lidt forstemte satte vi os ved varden og beundrede det ber- 

 lige rundskue ; næsten balve Sydvaranger som på et landkart 

 for vore fødder, et bav af skog og så Pasvik, sø i sø og bugt 

 i bugt med alle sine fosser næsten belt fra Enare og ned til 

 Tsjoalmejavre, ja endnu længere. 



Under nedstigningen fulgte vi et stykke et lidet med 

 dvergbirk og vidieris bevokset dalføre, omtrent i skoggræn- 

 sen, bvor i 1882 det største antal parthenie boldt til, men 

 ber var beiler intet at se. Så kom Ole springende og spurgte, 

 om jeg bavde seet den store vakre «frivil», som ban jagede 

 efter, men råbte med det samme: «Der er den igjen», og 

 nu så jeg også, bvad det var. En Vanessa cardiu seilede 

 stolt forbi og slog sig ned på en sten tæt ved ; båven kom 

 i et nu forsigtig over, og den var min, et aldeles friskt og i 

 enbver benseende ubeskadiget eksplr. Dette var jo en be- 

 bagelig overraskelse, og da jeg kort efter i kanten af en myr 

 virkelig fangede en MeHUm^ men mærkelig nok en nyklæk- 

 ket iduna, kom bumoret noget op igjen, skjønt ekspeditio- 

 nen jo nærmest måtte kaldes forfeilet, På nedturen gav vi 

 os ifærd med at tange nogle snes melaleuca i mangel af an- 

 det, og berunder faldt også en tålelig hoficmanni som bytte. 

 Vi kom noget ud af vor kurs, men traf derved på en myr 

 med et bækkesig midt i skogen, og ber var forskjelligt at 

 iagttage. Arij. v, fhujal i mørke vakre eksplr., v. ossicuiuSj 

 begge kjøn, 1 ganske frisk TJr. disa^ og kom så ikke Ber- 

 svend tilslut med en wykVæVk^t piirtlitnic ! Den var altså 

 dog til, men desværre så sparsomt, som næsten alt andet, at 



