120 Tromsø Museums Aarshefter 19.— 1896. 



Og" ved (len øverste af disse oppe i bakken paa et lidet 

 platåa kneiser de 2 hoteller, turistforeningens hvidmalede 

 øverst og nedenfor det større gule, som tilhører Ole Berge 

 og konkurrerer skarpt. 



Efter min førers raad vendte jeg mig først til turist- 

 hotellet, da det andet opgaves at have fuldt belæg af faste 

 sommergjæster, og kom neppe til at angre paa valget. Yist- 

 nok var her fuldt belæg af en stor flok danske tindebesti- 

 gere, hvis vældige basrøster hørtes fra kjælder til loft og i 

 fuldt maal gjendrev de gamle fra Svolderslaget nedarvede 

 forestillinger om de „bløde Daner", men da dette lidt util- 

 gjængelige selskab allerede fortrak næste formiddag, fik jeg 

 et lyst værelse, hvor jeg kunde indrette mig efter behag og 

 liggende i min seng have det sjeldne skue af fuldmaanen 

 seilende paa en skyfri himmel over selve stortinderne. Ver- 

 ten var velvilligheden selv, de 2 snille sognejenter, der som 

 husets tjenende aander fører et temmeligt slidsomt liv med 

 at opvarte og made alle disse forsultne munde, var altid pa- 

 rate med mad og drikke til de urimeligste tider af døgnet, 

 levemaaden god og priserne rimelige, saa jeg kun har udelt 

 behagelige erindringer fra mit 10 dages ophold iblandt jo- 

 tunmænd og kvinder. 



Om livet paa Turtegrø turisthotel, særlig i regnveir, 

 kan man læse hos fru Bolette Cl. Pa vel s-L ar sen, det 

 arter sig vel omtrent paa lignende maade overalt under saa- 

 danne forhold. 



Selskabet er et ideligt vekslende. Snart ser man en 

 enlig dame eller herre kommende ned fra „Heimen" med 

 skræppe paa ryg, det er lyrikerne, som nyder i ensomhed, saa 

 er der par eller hele følger, snart nedenfra, snart ovenfra, 

 hele karavaner af skravlende tyskere eller faamælte Albions- 

 sønner med førere, hester, isøkser, manillataug og en over- 

 flod paa vaade sko og strømper, hvormed husets bagside de- 

 koreres, Der er en glytten tilveirs op mod tinderne^ eu 



