35 Tromsø Muieums Aarslieftftr 16. 1898 



siden, men farten i disse fremmede folketomme trakter vil 

 altid udøve en ejendommelig tiltrækning for naturforskeren, 

 selv om han oftere må passere de samme strøg, og hertil 

 kom nu en vis spænding, da Ole kun en gang før havde 

 været opover elven og således ikke var bedre kjendt end 

 jeg, og dette mægtige vasdrag med sine mange løb og ud- 

 videlser er derfor ikke så ligetil at befare. Ved første fos 

 «Melkefossen* (Maidoguøsk*) har man den længste passage 

 over land med båd og bagage, (hvad finlænderne kalder en 

 «taipale«), der kræver en god halv time, og ved landings- 

 pladsen ovenfor tillige en ypperlig myr, hvor der i 1882 

 vrimlede af sommerfugle. Nu var desværre alt som uddøet, 

 en An. melaleuca, der benyttede et solglimt til at vise sig, 

 skjønt dp.t allerede var langt på aftenen, var den eneste som- 

 merfugl, som notere des, medens jeg under stene og træstyk- 

 ker ved bredden ikke kunde opdrive andet end en enkelt 

 Elaphrus cupreus og en Raphirus. På op tur en til vor første 

 station benyttedes anledningen til at hale op 3 prægtige fede 

 har, der boltrede sig i en liden «strøm-i», og dermed var vi 

 sorgfri for middagen til næste dag, da man i disse folketom- 

 me egne udelukkende er henvist til fiskeriet udenfor den pro- 



*) Navnene er efter Sandbergs anvisning gjengi vne i skoltelappisk dia- 

 lekt, der er ursproget, meddens den finske (kvænske) indvandring 

 tilhører en langt sildigere tid, og norske lapper bevisligt aldrig har 

 boet i disse indre distrikter. Finlænderne og nordmændene med dem 

 benytter altid de finske navne, der falder lettest fortungen, idet man 

 vistnok af og til hører de norske nybyggere anvende egne stedsnavne, 

 men disse er da som oftest kun direkte oversættelser af de finske. 

 Jeg skal ved denne anledning gjøre opmærksom på, at det af Friis 

 anførte navn „Mannikø-koski" på „Råmåguøsk" er urigtigt og beror 

 på en forveksling med „ Mennika", der er den skoltelappiske benæv- 

 ■nelse på Pasvikelvens østre udløb af Bosjavre, hvilken Friis ligelc- 

 des feilagtigt kalder „Mannikø-jårvi", meden;^ det almindelige kvæn- 

 ske navn er „Pitkåjårvi", „Langvandet". Råmåguøsk benævnes af 

 finlænderne „Hakokongås". 



