J. Sparre Schneider. — Insektlivet i Jotimheinien. 13X 



at se ved Turtegrø. Aldeles dominerende var den alminde- 

 lige Cidaria cæsiata, som fløi i aldeles utrolig mængde, no- 

 get mindre talrig optraadte Lygris popiilata, hvoraf jeg fandt 

 et meget vakkert men desværre beskadiget røgfarvet eksplr., 

 nærmende sig ab. nmsauaria saaledes som de ikke sjelden 

 er at linde i visse trakter af Tromsø stift. Cid. munitata 

 noteredes i et meget aftiøiet individ den 26de, enkeltvis tog 

 jeg Pygmæna fusca, et almindeligt alpint og arktisk insekt, 

 ret talrig var Anaitis paludata i almindelig dragt iiede paa 

 de vaade engstykker mellem bakkerne, hvorfra de af og til 

 gjorde streiftog op i de tørre skraaninger, en noget usædvan- 

 lig forekomst for denne myrelskende art. 



Larven til Cid. sordidcUa fandt jeg paa Salix, men 

 gjorde intet forsøg paa at føde den op, den har jeg saa ofte 

 klækket i antal ved Tromsø. 



Dels ved at haave i græsset, dels ved at søge paa 

 blomstei' fandt jeg et større antal smaa maalerlarver, som 

 jeg i begyndelsen holdt for unge individer af nogen art, som 

 vanskelig vilde lade sig opføde, senere erkjendtes de som 

 Eupithecia-\'dv\ev, da de snart begyndte at forpnppe sig. Jeg 

 angrede senere paa, at ikke et større antal var indsamlet, 

 men da der af de 8 erholdte pupper i vaar kun fremkom 

 ligesaa mange eksplr. af vor ahnindeligste art, Fvpith. sa- 

 tyrata, blev naget over den gjorte forsømmelse ikke saa fo- 

 leligt endda! Muligens kau der have været oogeii anden 

 art iblandt, idet larven endog blev fundne paa Aronitiim, 

 dog er jeg mest tilboielig til ;it tro, ut det altsammen kun 

 har været sahjrata. Xaai' licilil føies, at jeg den 30*o oven- 

 for Dskat-sliaiiLT tog en eii>lig Paodos coracina, er alle de 

 iagttagni! maalerj^ na'vnte, et forbausende magert i..ll)\tte. 



I*aa stndict af Micndepidopterne var der neppe tale 

 om at anvende iiol-^cii tid, — skal man i)aa en tiirrcdsstil- 

 lende maadc Indsamle og pra'parere disse skrobclige væsoner, 

 faar man ne|)i)c anledninij til at Ibrctage andet — , og der- 



