134 J. 'Spane Schneider. Humierne. 



til har været saagodtsom uberørt, saameget mere som planter- 

 nes og insekternes relationer til liinanden jo er en sag, der 

 staar paa dagsordenen inden vide kredse af botanikens dyr- 

 kere. Af mine dagboger har jeg derfor gjort et uddrag, 

 som i en sammentrængt fremstilling giver en oversigt over 

 de arktiske humlers blomsterbesøg, men jeg vil udtrykkelig 

 gjøre opmærksom paa, at disse undersøgelser kun maa be- 

 tragtes som høist ufuldkomne forøg, fordi jeg først i de al- 

 lersidste aar har givet mig af med humierne, dertil er min 

 tid og mine interesser bleven splittede af altfor mange he- 

 terogene arbeider, og ikke mindst har man at kjæmpe mod 

 klimatets ugunst, som i enkelte aar spotter alle en entomo- 

 logs oprigtigste forsætter. De fleste rent entomologiske de- 

 taljer, som for botanikere kun kan være af underordnet be- 

 tydning, reserveres altsaa for det speeielle „bombologiske" 

 arbeide, hvortil jeg fremdeles samler materiale. 



I de første milde foraarsda^-e i mai. naar marken her 

 og der stikker frem af snedækket, kan man tilfældigvis un- 

 der stene linde en med Acarider vel udrustet Bomhus ter- 

 restris, den ogsaa sydpaa velkjendte og almiiidelige vakre 

 sort og gulringede humle, og det er vistnok samme art, som 

 min kollega professor Lagerheim ifjor saa besøge Tussilago. 

 Grosset af humledronninger indfinder sig dog først, naar vi- 

 diebuskene slaar ud sine blomster, hvilket i almindelighed 

 her er tilfældet i begyndelsen af juni, i rigtig varme aar 

 dog allerede efter midten af mai. og man kan da gjøre en 

 særdeles rigelig fangst af lajjponicus. der i forbigaaende be- 

 mærket ved Tromsø sjeldnere optræder i sin typiske dragt, 

 agrorum var, arcticus og scrwishiranus, og selvfølgelig og- 

 saa terrestris, sparsommere er pratorum, den mindste af 

 vore nordiske humler, og den kjæmpemæssige alpinus, me- 

 dens vor pragtfiildeste art, nivalis, sees meget enkeltvis og 

 hovedsagelig kun over paa fastlandssiden i Tromsdalen. En 

 sjelden gang indfinder sig paa Salix ogsaa hypnorum, der 



