14 Tromsø Museums Aarsliefter 18. 1895. 



eksplr. langs Meunikajok på den russiske side, på min sidste 

 reise erholdt vi på den store myr ved Råmåguøsk ialt en 

 snes individer, deraf kun en eneste hun, men observerede 

 den ikke andetsteds. Dens flyvepladse er vel under normale 

 forholde fu2"tige i^ræsmarker, men i 1892 tog vi den, som 

 nævnt, kun på meget våd myr blandt de øvrige Argynnis. 

 Individerne fra Sydvaranger udmærker sig ved kraftigere 

 sorte tegninger, og navnlig ved bredere mørk udkant, og er 

 således meget udprægede Jiela, derimod er de g;jennemgaende 

 betydelig større end den normale arktiske selene, op til 38 

 mm., medens individer fra Tromsøtrakten gjennemsnitlig måler 

 c. 35 mm., og endnu mindre eksplr. ser man ofte. Tilbøie- 

 lighed til melanisme viser selene overalt her nord, navnlig 

 da i de varmere distrikter, men nogen påfaldende aberrationer 

 har jeg endnu ikke påtruftet. 



18. A. euphrosyne L. v. fingal Hb st. 



Som foregående fornemmelig i det indre, men mindre 

 lokal; et enkelt eksplr. fandt Sandberg 6 august 1880 helt 

 ude ved Sydvarangers præstegård. I 1892 fik vi de første 

 friske eksplr. ved Strand 16 juli. dog var den her meget 

 sparsom, noget talrigere fløi den ved Råmaguøsk og erholdtes 

 også inde ved Yaggattem, overalt kun på myrer omend helst 

 på de mindre våde partier af samme. 



Alle eksplr. fra Sydvaranger er ci^giQ Jlngal, tildels 

 stærkt sort bestøvede og hunnerne med blaagtig glans, etpar 

 endog med den yderste pletrad i vingernes udkanter tydeligt 

 lyseblå; under loupen ser man enkelte stærkt blå skjæl, især 

 hos en hun, som jeg tog i Alten i 1878. Jeg har intetsteds 

 seet denne fojin omtalt, skjønt den er ganske påfaldende og 

 også forekommer andetsteds; gjennem Dr. Staudinger har jeg 

 nemlig fået et udmærket vakkert eksplr. fra Kuusamo, der 

 viser de samme blå skjæl. 



