J. Sparre Schneider. Sydvarangers Lepidoptera. 15 



19. A. pales S. V. v. lapponica Stgr. 



Mærkelig nok er kun et eneste eksplr. kjendt fra Syd- 

 varanger, hvilket Sandberg i sin tid bar sendt min kollega 

 Scbøven uden nærmere ansfivelse af lokalitet og fangstdatum. 

 Det vilde været mig af særbg interesse at vide, bvor Sand- 

 berg bar tåget dette individ, idet det ligger fristende nær at 

 antage, at ban bar bavt dette stykke fra tidbgere indsam- 

 linger f. eks. i Alten, bvor ban også samlede sommerfugle, 

 før ban flyttede til Sydvaranger. Yistnok findes der ber 

 mange lokaliteter, især ude mod kysten, bvor pales kunde 

 flyve, men det er dog ganske påfaldende, at en så fremtræ- 

 dende sommerfugl aldeles skulde bave undgået opmærksom- 

 beden, såmeget som der nu er samlet i Sydvaranger. Scbilde 

 opfører fra Kuusamo kun arsilache, idet ban dog bemærker: 

 „Mit verloscbener Zeicbnung auf der Unterseite der Yorder- 

 fliigel nacb Art der j^ciles nur 2 Stiicke." 



20. A. arsilache Esp. v. lapponica Schøyen. 



Almindelig over hele distriktet, såvel ude mod kysten 

 som især talrig på de endeløse myrer i det indre. I 1892 

 fandt vi de første friske eksplr. ved Kamiiguøsk 18 juli. 

 Eksemplarerne fra Sydvaranger er gjennemgaende kraftigere 

 sort tegnede end individer fra andre nordlige bjkaliteter, og 

 fremtræder således som den mest udpnegede v. lapjponica, 

 forovrigt tinder jeg liden forskjel på den arktiske og den 

 sydnorske arsilache; mere fremragende er den store tyske 

 lavlandsforni, skjønt jeg bar mange eks})lr. iVa det nordlige 

 Norge, der viser en ligcså broget og livligt farvet underside. 

 En >1a'rkt melanotisk aberration fandt Sandberg ])a Sevvisuolu 

 i juli 1883 Oi: beskrev den som ah. indurta i JMitom.Tidskr. 

 1883 p. 12U. 



Som man ser, bar jeg li<M'1)ruilt aldeles med den gjængse 

 opfat Iling af forholdet mellcm 2>alps og arsilache ved at op- 

 stilb' ilciii s(un 1 sa^rskilte ai*ter. olt lieilor hai' jeg vægtige 



