J. Sparre Schneider. Svdvarang-ers Lepidoptera. 17 



lang og anstrengende jagt tog på den store myr ved Øvre 

 Ry eng 29 juni. Hos dette er bagvingerne næsten helt sorte 

 og forvingerne liai' udvidede sorte flekker, nndertil er navn- 

 lig bagvingerne påfaldende tegnede. Endnu mærkeligere er 

 et hanindivid, soid jeg tog i Alten i 1878, hvilket har sam- 

 menflydende pletter på over- og undersiden, også på bagvin- 

 gerne, svarende til rinaldus-f ormen af selene, et ganske ejen- 

 dommeligt stykke erholdt jeg også på Lihammeren ved Alte- 

 vand i 1893. 



23. A. frigga Tlihcj. 



Tilhorer i Sydvaranger kun de indre distrikter, ialfald 

 er den endnu ikko påvist længere ud end til sydenden af 

 Langfjordvand, hvilket er såmeget mere påfaldende, som den 

 er en af de hårdloreste dagsommerfugle, der i Porsanger går 

 helt ud til Store Tamsø, for ikke at tale om Nova Semlja, 

 såfremt man betragter improha Buttl. som en høist degene- 

 rct frigga. Den var i de tidligere år kun fiindet meget en- 

 keltvis såvel af Sandberg som forf. ved Tsjoalmejavre, Bos- 

 javre og Eodsejavre, men i 1892 synes foi-holdene rigtig at 

 have begunstiget dens udvikliig. De første eksplr. tog vi 

 ved Strand og Ryeng 12 og 14 juli, hvor den imidlertid var 

 ganske sparsom, i stort antal floi den derimod på myren ved 

 Ramaguøsk, og også fra Vaggattem medbragte vi flere eksplr. 

 tagne pa den russiske side. Dens egentlige flyvepladso er 

 erræsmvrerne, jo vadere des bedre, men man ser den også 

 otte på mosmyrer, som jo i Sydvaranger også er temmelig 

 vastrukne. 



1 niodsætning til dm sydtinske frigga, der synes at 

 være temmelig konstant, oi* vor aiktiske form så varierende, 

 at man knapt linder 2 stykker aUleles lige, hvorfor jeg har 

 fundet det Ibrnodent at behohle 50 eksplr. i vor arktiske 

 samling for at kiiinie fi-einstille alle dens faser. Foranderlig- 

 hcden gja-lder såvel storrelsen (-w — is nmi.) som farveteg- 



