18 Tromsø Museums Aarshefter 18. 1895. 



ningen på over- og undersiden, og vor svite frembyder ganske 

 de samme variationer, som Scliilde omtaler fra Kimsarao; 

 gjennomgående er de tilbøielige til melanisme. Schilde fandt 

 sine nordfinske frigga forskjellige fra „vestskandinavisk e" 

 uden at nævne yderligere om, hvori denne forskjel bestod. 

 Eksplr. fra Sverige har jeg ikke anledning til at sammen- 

 ligne med, men de 5 stykker (1 han og 4 hanner), som vi 

 besidder fra omegnen af Kristiania (Nordmarken og Modum), 

 er kanske noget Ij^sere på undersiden, uden dog at skille 

 sig ud fra arktiske individer på nogen fremtrædende made. 

 Endnu i Alten er frigga enkelte år ganske hyppig, men 

 fra Tromsø- og Nordlands amter foreligger ikke en eneste 

 sikker observation, skjønt jeg en gang tror at have seet den 

 i Målselvdalen. Udenfor den arktiske region kjendes den 

 hos os kun fra omegnen af Kristiania, men store dele af det 

 centrale Norge er endnu så aldeles uberørte af entomologiske 

 undersøgelser, at det vil være forhastet nu at udtale noget 

 afgjørende om dens udbredelse, kun såmeget tor vel siges, 

 at frigga i det søndenfjeldske rimeligvis er meget lokal. 



24. A. aglaja L. 



Tidligere ukjendt i Sydvaranger optrådte den her, lige- 

 som Lye. argyrognomon, pludselig i 1882 og 83 for ligeså 

 sporløst at forsvinde. Det første år blev kun et enkelt in- 

 divid fanget 3 august på den russiske bred af Tsjoalmejavre, 

 året efter tog Sandberg den selv sammesteds i mængde den 

 22 juli. Ikke usandsynligt er det, at den har fast tilhold 

 her og oftere vilde blive iagttaget, om man havde anledning 

 til at søge den jevnligt til rette tid, men i disse afsideslig- 

 gende trakter kommer jo entomologen mere tilfældigt. Jeg 

 får overlade løsningen af dette spørgsmål til min kollega di- 

 striktslægen på Kirkenes, som har succederet Sandberg i 

 hans bestilling som Sydvarangersbestaltede entomologi Sand- 



