(50 Tromsø Museums Aarsbefter 18. 1895. 



andre, der formidler overgangen, kompletterer rækken med 

 alle ønskelige mellemled. 



99. C. subhastata Nokk. 



Udbredt over hele området, men især talrig i de indre 

 distrikter, hvor den enkelte år optræder i aldeles fabelagtige 

 masser, så kun dihitata i sine flyveår overgår den i antal. 

 I 1892 var den ikke særdeles talrig, de første eksplr. tog vi 

 ved Strand 27 juni. 



Da hastata i sin typiske form, om end yderlig sjelden, 

 også lindes i vor arktiske region, har jeg både af praktiske 

 og theoretiske grunde optaget subhastata Nolck. (hastulata 

 Hb.) som en distinkt art, der intetsteds inden det arktiske 

 Norge har ud viklet lokalracer, medens den derimod ofte 

 frembyder de utroligste aberrationer, 'hvoraf jeg har af bildet 

 nogle af de mest fremtrædende i min opsats over Tromsø- 

 traktens Lepidoptcra. Hvorved v-, (ah.) moestata egentUg 

 skiller sig fra subhastata, er mig ikke rigtig klart, og jeg 

 tror det navn gjerne kan falde. 1 Kuusamo synes Schilde 

 også kun at have fundet subhastata, nåi* han siger: „Nur 

 in den kleineren, variirenden Formen", idet jeg tror, at v. 

 gothicata Gn., som han samtidig citerer, neppe heller er an- 

 det end en abei*ration af subhastata. Man vil lægge mærke 

 til, at jeg meget stærkt accentuerer forskjellen mellem kli- 

 ma t- og 1 c a 1 r a c e r (var.) og tilfældige individuelle 

 v a r i a t i n e r (db.); thi vil man med Riessen*) slå disse be- 

 nævnelser i hartkorn, berøver man zoogeografen hans vigtig- 

 ste arbeidsmatoricvle, og det forringer ingenlunde betydningen 

 af den korrekte opfatning og benævnelse, om man mangen 

 gang kan være i tvivl ligeoverfor de enkelte tilfælde, når 

 utilstrækkeligt materiale foreligger, særlig hvor det gjælder 

 fjerne og endnu lidet udforskede egne. 



*j Stettiner Ent. Zeitung 1891, pag-. 17. 



