88 Tromsø Museums Aarshefter 18. 1895. 



som kunde formodes at tilhøre pales eller synes tvivlsomme. 

 Til min overraskelse indeholdt sendingen kun en eneste pales 

 fra Tanadalen, fra den finske side af elven, medens alle de 

 andre tilhørte arsUache i forskjellige former, og det ser efter 

 dette ud, som om pales skulde fattes i Finland undtagen i 

 det nordvestlige hjørne, ialfald overalt i lavlandet, og det er 

 da ikke at undres over, at den heller ikke er observeret i 

 Sydvaranger, bortseet fra det ene eksplr,. som Sandberg i 

 sin tid oversendte Schøyen uden nærmere at kunne betegne 

 findestedet. Det vilde også i sammenhæng hermed været af 

 interesse at kjende udbredelsen af pales i lavlandet i det 

 nordligste Sverige, men herom har jeg ikke kunnet forskaffe 

 mig nærmere oplysninger. I i^orge er Mo ved Foldenfjord 

 under c. 65" n. br. det sydligste punkt, hvor pales, mig be- 

 kjendt, er truffet i lavlandet. 



Ligeledes har hr. Reuter meddelt mig følgende angående 

 udbredelsen af Erehia lappona, Oidaria montanata og Lei- 

 optilus tephradactylus i Finland og russisk Lapland, der gi- 

 ver en nøgle til forståelsen af disse 3 arters i min afhand- 

 ling påpegede ret ejendommelige optræden. 



Hvad først E. lappona angår, da skal den en gang 



o 



være fanget helt ned i Abo skjærgård (60^ 8'), men er ellers 

 ikke observeret søndenfor polarcirkelen og hovedsagelig i 

 det nordvestlige hjørne af Finland, desuden på mange loka- 

 liteter på Kolahalvøen, og når således antagelig ikke ned til 

 Kuusamo. 



0. montanata er nordligst observeret ved Uleåborg (65°) 

 samt ved Solovetsk ved Hvidehavet (65° 5'j, L. tephradacty- 

 lus er funden på få lokaliteter i det sydøstlige Karelen til 

 61'^ og gjør så det lange sprang til Kantalaks ved Hvideha- 

 vet (67°) og Yoroninsk på Kolahalvøen (68° 30'), svarende 

 til dens udbredelse i Norge, 



